Filmom "2001." projektujete nas u 21. vek.
Poveo sam sina Džonatana koji će 2001. biti mojih godina. - Zdravo.
Možda će se bolje snaći u svetu koji pokušavate da prikažete.
Kada on odraste, velika razlika će biti...
Zapravo, ako budemo čekali do 2001. godine... On će u svojoj kući imati
ne kompjuter ove veličine, već konzolu
kojom će moći da komunicira sa svojim računarom.
Dobiće potrebne informacije za svakodnevni život,
poput bankovnih računa i rezervacija za bioskop.
Kao i sve potrebne informacije za život u kompleksnom modernom društvu.
Imaće pristup kompaktnoj strukturi iz udobnosti svog doma.
Imaće televizijski ekran, poput ovih ovde, i tastaturu.
Razgovaraće sa kompjuterom i dobijati povratne informacije.
Biće mu toliko prihvatljiv kao što je nama danas telefon.
Pitam se kakav bi onda bio društveni život?
Ako nam je ceo život vezan za kompjuter,
da li ćemo postati zajednica zavisna od kompjutera?
Na neki način da, ali će takođe obogatiti naše društvo.
Omogućiće nam da živimo gde god poželimo.
Svaki poslovni čovek će moći da živi bilo gde na svetu
i da posao obavlja putem ovakve sprave.
To je predivna stvar. Nećemo biti vezani za gradove.
Moći ćemo da živimo na selu ili gde god nam se dopada.
Na ekranu piše da nije u funkciji.
Šifra je pogrešna. Ovo je sistemska greška.
Šta je rezultat? - Neće reći "zdravo". - Hoće.
Niko nije kriv. To je sistemska greška. - Ti si napravio snimak glasa.
Ne možemo se uzdati u snimak. - Tiše pričajte.
Govorim ti to već... Sve je prebukirano.
Radio je sinoć. I preksinoć. Radio je i pre tri sata.
Sada ne radi. Preskoči taj deo. - Jebi se. - Sve ostalo funkcioniše.
Preskoči snimak glasa. - Mora da kaže "zdravo".
Ne slušaš me. Neće moći da kaže "zdravo". - Popravi ga!
Da ga popravim? - Da. - Za 40 minuta? - Popravi ga.
Ne mogu. - Ko može? - Ja, ali ne mogu to da izvedem.
Koliko je loše? - Prilično.
Ne znam šta to znači. - Da će demo snimak pući.
Tiše pričajte. Džoel Firchajmer je ovde.
Baš me briga što... Ko je Džoel Firchajmer? - Iz GQ-a.
Prati te već nedelju dana, zar nisi primetio?
Pravite se da je sve u redu. Mota se ovuda.
Šta kažete?
Nekakva greška je u pitanju, ali nismo uspeli da nađemo uzrok.
Da li sintisajzer ide dovoljno brzo?
Ne, parametri su otišli i sistem stalno pada.
To je 20 sekundi od dvočasovnog programa. Zašto ga ne izbaciš?
Ne možemo. - Da, možeš.
Pre dva dana pustili smo reklamu na Superbolu
koja je mogla da osvoji Oskara za najbolji kratkometražni film.
Više ljudi zna za reklamu nego za ishod utakmice.
Razumem, ali reklama je rekla da će Mek spasiti svet.
A ne da će reći "zdravo".
Otvaramo vrata za pet minuta! - Ne otvaraj! Pravimo kratku pauzu.
Deo problema je... - Šta?
Možemo ga ponovo sastaviti, ali ako je problem sa hardverom, ne može.
Zašto? - Hoćeš ti da joj kažeš ili ja? - Ne počinji.
Zašto ne može da dopre do mašine? - Potreban je poseban alat.
Kakav poseban alat? Uzmite običan šrafciger.
Hteo je da korisnici ne mogu sami da ga otvore. Treba poseban alat.
Da li je zaista tako?
Ovde je stotinu inžinjera. Niko nema potreban alat?
Većina ne poseduje taj alat.
A ti? - Ostavio sam ga u kancelariji. U tri ujutru sam...
Zaboga. Izbaci pozdrav. - Ne!
Koje je prvo pravilo premijere? - Neće pući.
Upravo se desilo. - Endi! - Koji?
Druga Endi. Ti si ovde. Zašto bih te dozivao?
Mora da priča sa tobom! - Da!
Znakovi za izlaz moraju biti isključeni inače nećemo imati potpuni mrak.
Pričali smo sa menadžerom zgrade i pirotehničarem. - I?
Nema šanse da nam dozvole da ih isključimo.
Platiću kaznu kolika god da je. - Reći će svima da napuste salu.
Jesi li objasnila pirotehničaru da mi ovde menjamo svet?
Da. Ali, dok ne uspemo da promenimo i propise, njega ne zanima.
Stiv... - Ako vatra uzrokuje stampedo ka neosvetljenim izlazima,
vredeće za one koji prežive.
Za one koji ne prežive, manje vredno. Ali, i to je dobro.
Vidi... - Mora da bude potpuni mrak. Crnilo.
Reši se znakova za izlaz i nemoj mi reći kako si uspela.
Popravi snimak.
Treba poseban alat da bi otvorio Mek?
Znala si da je zatvoren sistem. - Ne bukvalno. Zaboga.
Ako budeš tako bezobrazan prema ljudima bez razloga,
kompjuter neće imati koga da pozdravi. - Nije bez razloga.
Ako ne uspemo, IBM će vladati narednih 50 godina kao zlikovac iz Betmena.
Sećaš se telefonske kompanije? Bell je bio "telefonska kompanija".
IBM će biti kompjuterska kompanija.
Za deset godina će biti informaciona kompanija,
što je veoma loše za čovečanstvo.
Nemamo vremena da glumimo finoću ili budemo realni.
U suprotnom će start sledećeg proizvoda ove kompanije
biti održan pred 26 osoba uz predstavnika običnog kataloga.
Nismo reklamirali govorni softver.
Možemo da ga izbacimo sa demo snimka i niko neće biti razočaran.
Probaj da imaš malo zdravog razuma, čisto da vidiš kako izgleda.
Dobro. Izbaci snimak glasa. - Hvala.
Onda otkaži premijeru. - Shvatam. Malo si me zeznuo.
Možeš da mi kažeš koliko je nevažno, ali ako kompjuter ne kaže "zdravo"
onda neće ni Džon Skali, koji se slaže sa mnom.
Skali neće otkazati premijeru jer nije blesav.
Nije ni haker. Što se tiče Mekintoša, učiniće šta mu ja kažem.
Šta je u ovoj kutiji? - Ništa o čemu treba da brineš.
Ne otvaraj. - Šta koji kurac?
Zašto je ovde crtež... Ko je ovo uradio? - Neko je mislio... - Ko?
Nebitno. Mislili smo da je dobra ideja da primerci Tajma budu na sedištima.
Stopirano je na početku, i sve kopije se iznose iz zgrade.
Problem rešen. - Ovo nije Mekintoš. - Razumem.
Neko je smatrao dobrom idejom
da podeli primerke Tajma sa naslovnicom bez Mekintoša na njegovoj premijeri?
Šta će deliti u Hjulet Pakardu? Korpu jabuka sa mojim licem na njima?
Obzirom da je kompjuter "Muškarac godine", sigurna sam da su mislili
da je to veoma dobro za naš posao. Rekoh ti već, iznose se iz zgrade.
Hoću da uzmeš svih 2600 kopija, odneseš ih na Kokijev sto,
i preneseš da mu Stiv želi srećnu Novu godinu. - Dobro.
Tajmu sam dao pun pristup. Ceo kampus: Bandli, Apple, Lisa.
Dao sam im Skali, Markula, Voza. Sve!
Kako da nazovem osobu koja je ovo smatrala dobrom idejom?
Neću ti reći ko je. Ideja je iz najbolje namere. Sve je sređeno.
Imaš pola sata i treba da razgovaramo. - O čemu?
O milionu u prvih 90 dana.
Džoana... - 20.000 mesec kasnije. - To su prognoze. - Molim te...
Ovo je moj teren. Molim te da regulišeš očekivanja.
Smirujem očekivanja. - Nećemo prodati milion komada prvih 90 dana.
Svi, svi, svi...
Svi iščekuju Mek. - Možda.
Šta će biti kad otkriju da za 2.495 dolara ne mogu ništa s njim?
Bili smo konkurencija na tržištu sa cenom od 1500 dolara,
ali kada si zamenio Motorolu 6809 sa 68000...
Ona podržava menije, Windows, grafiku visoke rezolucije...
Da, zato što svima treba pravougaonik sa zaobljenim ćoškovima.
Ekonomska klasa sleće na pistu u isto vreme kad i prva klasa.
Nemam pojma šta ti to znači, ali ovako je cena otišla na 2500 dolara.
To je cena PC-a, koji može da obavi mnogo više stvari!
Ko će hteti PC? Koji idiot će hteti...
Ako hoću da ti kažem da imaš fleku na majici, pokazaću ti je.
Neću reći da imaš fleku 14cm ispod kragne i 3cm desno od drugog dugmeta
dok pokušavam da zapamtim kako ide komanda za sok.
Ljudski mozak tako ne funkcioniše.
Ako je cilj lakoća korišćenja, trebalo je da ubaciš više memorije.
Možeš da se žališ na memoriju ili cenu, ali ne na oboje u isto vreme.
Memorija je ono što je skupo u celoj priči.
Drago mi je što deliš sa mnom svoja osećanja prema Meku
jer imamo još pola sata. Možemo da promenimo dizajn.
Tražim ti samo da stišaš njihova očekivanja.
Pogledaj njihova lica kad budu videli o čemu se radi.
Neće znati u šta gledaju niti zašto im se dopada,
ali će znati da žele da ga poseduju.
Ne odmah. Kada su ljudi čuli "Posvećenje proleća"
čupali su i bacali stolice u pozorištu. Nisu kupili ploču.
"Posvećenje proleća" je najrevolucionarnija
i najprovokativnija simfonija prošlog veka. - Balet. To je balet.
Ali Igor Stravinski nije rekao da će prodati 20.000 ploča za mesec dana.
Ne znam zašto pričamo o Stravinskom
kad mene zanima Den Katki koji me upropasti u Tajmu.
Vidi, očigledno... Ovo moram da ti kažem.
Danijel očigledno nije mislio da radi nešto loše.
Što je dao intervju Tajmu? - Da. - Ne znam šta to znači.
Rekao si, kada si mi ispričao sve... Da si pitao Dena
"Da li su te u Tajmu pitali imam li ćerku po imenu Lisa?".
Den je potvrdio.
Odgovorio ti je jednostavno i iskreno
jer nije mislio da je učinio nešto loše.
Osim, Džoana... Osim što ja nemam ćerku po imenu Lisa.
Priča se okrenula ka mom poricanju očinstva i rađenju testa krvi.
Zato je ovde slika... Ne znam koji kurac je ovo.
Zato je na naslovnici slika PC-a umesto mene i Meka.
Ne znam šta da ti kažem.
Trebalo je da budem "Muškarac godine" časopisa Tajm.
Onda je rođen Den Katki.
Pa... - Šta? - Ona te čeka. - Ko?
Krisan. - Brenan? - U holu su.
Sede iza auditorijuma od sedam jutros.
Ne treba mi scena sa Krisan sada.
Izdali smo 335 propusnica za novinare za premijeru.
Stiv, ako iznerviraš Krisan, staće u lobi i dati 335 intervjua.
Onda ćeš, druže, vapiti za kritikama Dena Katkija.
Sad ću da završim sa tim.
Ali, nemoj da ideš. Ostani ovde. - Šta? Neću.
Manje su šanse da napravi scenu ako budeš ovde. Biće normalna.
To je veoma intimna i lična stvar, i...
Ja... Ne ostajem. - Ne. Hajde...
Ne želim da budem nasamo sa Krisan.
Ovo smo ti i ja.
U redu.
Stiv. - Kakvo iznenađenje.
Hoćete da uđete? - Hvala ti.
Ideš i ti? - Da. Neću da je ostavim samu u hodniku.
U redu. Taj hodnik je bezbedan, ali kako hoćeš.
Sećaš se Džoane Hofman? Ona je direktor marketinga za Mek.
Drago mi je što te vidim. - Takođe. Zdravo, Lisa.
Već smo se upoznale. Rekla si mi da ti se sviđa kako pričam,
i to je omiljena stvar koju mi je neko rekao do sad.
Ti si iz Poljske. - Tako je.
Znaš li gde se nalazi? - Na vrhu Zemlje. - Misliš na Severni pol.
Malo smo u škripcu sa vremenom, pa...
Ostaviću vas nasamo. - Zašto, kad si rekla da...
Proveriću dokle je stigao Hercfeld.
Pokušavamo da nagovorimo kompjuter da kaže "zdravo"
ali je sada baš stidljiv. Hoćeš da mi pomogneš? Je li u redu?
Naravno. - Hvala.
Tata je kompjuter nazvao po meni. - Ja nisam tvoj...
Znaš li šta je slučajnost, Lisa? - Ne.
Na primer, upoznala si nekog.
Imaš novu drugaricu koja se takođe zove Lisa. To je slučajnost.
Lisa znači "Lokalno Integrisana Arhitektura Sistema".
LISA. To je slučajnost.
Jesi li završio? - Da. - U redu.
Idemo. Hajde da nagovorimo kompjuter da progovori.
Idi, Lisa. - Znači, bilo je obrnuto?
Ja sam dobila ime po kompjuteru?
Niko nije dobio ime ni po čemu. To je slučajnost. - Hajdemo.
Šta je sa tobom? - A sa tobom? Zašto joj govoriš ovakve stvari?
Zašto joj i dalje pričaš da sam njen otac?
Sudija je rekao da si njen otac. - Nije.
Odakle ti ideja da kažeš Tajmu
da sam spavala sa 28% muškaraca iz Amerike?
To nije... - Odakle ti ideja?! - Nisam tako rekao.
Evo, ovde piše. - Kao prvo, mogu li da ti kažem nešto o Tajmu?
Ja verujem da su oni vežbaonica za plaćene ubice.
"Džobs insistira..." Citiram. - Ja nisam izmislio matematiku.
"da 28% muške populacije iz Amerike bi moglo biti otac deteta."
Nisam rekao da si spavala sa 28% Amerikanaca.
Koristio sam algoritam na osnovu testa krvi
u kome je navedeno da je 94.1% šanse da sam ja otac.
Pokušavaš da me javno obeležiš kao kurvu.
Veruj mi, ne pokušavam javno ništa sa tobom.
Dva miliona ljudi čita Tajm. Kako ja treba...
Bilo bi i više da sam ja na naslovnici, ali je Den Katki rešio da me sjebe...
Juče sam se prijavila za socijalnu pomoć. - Molim?
Zdravo! - Rekla sam da sam se juče prijavila za socijalnu pomoć.
Članak u Tajmu kaže da akcije Apple-a vrede 441 milion dolara.
Htela sam da te pitam kako se osećaš zbog toga.
Mislim da su akcije Apple-a veoma potcenjene.
Ovo je pravi trenutak za akciju. - Tvoja ćerka i njena majka...
Su na socijalnoj pomoći. - Krisan. - Živimo u ćumezu u Menlo parku.
Nemamo novca da platimo grejanje. Ona spava u jakni sa kapuljačom!
Tvoja ćerka... - Ona nije moja ćerka!
Jer sam, rema časopisu Tajm, spavala sa 28% muškaraca u Americi? - Ne.
To jest, sa svima, tačno devet meseci pre Lisinog rođenja.
Endi je ovde.
Izvini me.
Gotovo? - Ćao, Kris! - Ćao, Endi! Kako si? - Užasno!
Sad ćete da ćaskate?
Izvini što sam se javila prijatelju koji misli da si kreten.
Ne mislim da si... - Da li je gotovo?
Ne. Ima šanse 1:6 da proradi... - Do đavola.
Mi nismo majstori Formule 1. Ovo se ne može popraviti za par sekundi.
Nisi imao sekunde, imao si tri nedelje.
Univerzum je stvoren za trećinu tog vremena.
Jednog dana ćeš morati da nam ispričaš kako si uspeo.
Sad ću ti reći šta ću da uradim.
Predstaviću sve koji su učestvovali u pravljenju demo snimka.
Sve ću ih predstaviti i zamoliti da ustanu.
Torbu je dizajnirala Suzan Ker.
Mekintoš font koji se pojavljuje na ekranu je delo Stiva Kapsa.
Zvezdano nebo i natpis na nebu je Brus Horn.
MacPaint, MacWrite, Alis, pa sve do digitrona.
Onda ću reći da snimak zvuka koji nije radio je delo Endija Hercfilda.
Stiv... - Imaš šanse 5:6 da preživiš prvu rundu Ruskog ruleta,
a ti si preokrenuo te šanse.
Ako ne želiš da budeš osramoćen pred prijateljima,
porodicom, kolegama, akcionarima i novinarima,
ja ne bih gubio vreme raspravljajući se.
Pokušao bih da izvučem što više metaka iz pištolja. Hajde, Endi!
Stani. Ti! Koji broj košulje nosiš? - Ja?
Da li neko zna koji broj nosi? Ili koja je veličina moje košulje?
Da li neko zna gde je najbliži psihijatar? - Disk staje u džep.
Treba mi košulja sa prednjim džepom. Mogu da ga iznesem na scenu.
Košulju? - Disk!
Treba mi bela košulja sa džepom u mojoj veličini.
Da. U koju od zatvorenih radnji jer je 8:45
želiš da pošaljem nekog, i da se vrati za 15 minuta?
Idi u lobi, nađi nekog ko nosi belu košulju moje veličine.
Reci mu da će dobiti besplatan kompjuter i moju košulju.
Da li mora da bude bela majica? A plava?
Ne. Mek je bež, ja sam bež. Disk je plav, košulja mora da bude bela. Endi?
Zdravo, ja sam Mekintoš. Donesi mi glavu Endija Hercfelda.
Pokušala sam da ga nagovorim da kaže "zdravo" ali se stidi. - Da.
Dakle, to je to? - Da.
Ne razumem. - Znam. - Šta će ljudi raditi s njim?
Lisa, koliko imaš godina?
Znaš to i sam. - Koliko imaš godina? - Pet.
Dođi, sedi ovde na trenutak.
Znaš li šta je ovo? - Kompjuter. - Kompjuter.
Mogu li da pozajmim tvoju ruku na trenutak?
Usmeri tu strelicu i klikni.
Ne moraš, ali ako želiš, možeš se igrati sa tim.
Ne možeš ga pokvariti, tako da radi šta god poželiš. - Šta radiš?
Plaćam ti tačno koliko je sud odredio. - 385 dolara mesečno.
Nisam ja odredio sumu. - Pitam te kako se osećaš.
Da li se osećaš dobro?
Da li ti je u redu što tvoja ćerka... - Ona nije moja...
Što su tvoja ćerka i njena majka na socijalnoj pomoći
dok ti vrediš 441 milion dolara zbog pravljenja ovog čuda.
Sa ponosom mogu da kažem da Apple donira kompjutere slabijim školama,
i činićemo još više sa Mekom... - Molim?
Apple donira školama milione dolara u vidu kompjutera.
Kakve to veze ima sa...
Zamisli siromašno dete koje može da ima omiljenog profesora pored sebe 24sata.
Na par minuta smo od realizacije toga.
Da li je to tvoj odgovor na moje pitanje? - Ponovi pitanje.
Nisam te ja tužila zbog alimentacije.
Ne, pusti... - Okrug San Mateo te je tužio.
Ne, objasniću ti šta se desilo jer imam gomilu slobodnog vremena.
Izvinite. Imaš posetu. - Samo da ti poželim sreću. Ćao, Krisan.
Zdravo, Voz. - Sačekaj.
Samo da ti poželim sreću. - Hvala. Takođe.
Ovo je veoma bitno jutro. - Da.
Treba da vidiš kolika je gužva. Toliko ljudi, kao da...
Nemam vremena da čekam da smisliš metaforu.
Hteo sam da te zamolim za uslugu. - Da?
Možeš li da odaš priznanje i timu za Apple II? - Ne mogu.
Samo im odaj priznanje. Neka i oni ustanu.
Prezentujemo Mek. - Podići će im moral.
Samo ih pomeni, neka dobiju aplauz.
Samo spomeni. - Možemo li da zastanemo tu? - Naravno. - Hvala.
To je samo jedno priznanje za tim.
Krisan je unutra. Dolazim za sekund. - Dobro.
To. - Šta?
Pitala si me šta će ljudi raditi sa tim. Upravo ovo.
Jedan od inžinjera. - Hvala ti.
Da li ti se dopada?
Molim? - Slika je apstraktna.
Koristila si MacPaint.
Klikni to dugme i slovo S u isto vreme.
Sada ukucaj svoje ime.
Znaš li u kom prozoru piše "Sačuvaj"?
Tako je. Klikni na to.
Uplatiću novac na tvoj račun,
kupiću vam novu kuću, blizu neke pristojne škole.
Hvala ti. - Voz te treba na minut.
Skali se raspituje za tebe. - Jesmo li završili?
Je l' možeš još nešto da me naučiš? Na kompjuteru?
Lisa, sačekaj me u holu.
Tamo možeš da obučeš jaknu. - Ćao, Lisa.
Ćao. - Lisa, u hol. Odmah.
Hoću da znam, kad kažeš da ćeš staviti novac na moj račun,
o kojoj količini se radi.
Danas je radni dan. Treba da je u školi.
Daću vam šta god vam treba.
Voz hoće da odam priznanje timu za Apple II.
Sigurno vidiš da liči na tebe.
Ne želim da ga uvredim. Mislim da je to gledanje u prošlost
i da je potpuno pogrešan trenutak.
Znam da si čuo šta sam rekla. - Čuo sam, Džoana.
Na korak smo od premijere.
U 09:41, planeta će se zavrteti u drugom pravcu.
Dva najznačajnija događaja 20. veka:
Saveznici su dobili rat i ovo. Ovo.
Nije najbolji trenutak da mi pridikuješ
što nisam bolji otac detetu koje nije moje.
Test je pokazao... - Baš me briga. I briga me za 94.1%
sumanutog algoritma koji si primenio da dobiješ 28% Amerikanaca.
Kupiću joj novu kuću. Daću joj novac.
Tu je devojčica koja veruje da si njen otac.
To je sve. Tu ti je sva matematika.
Ona veruje. Šta ćeš uraditi povodom toga?
Bog je poslao svog jedinog sina na samoubilačku misiju,
ali, mi ga volimo bez obzira na to, jer je stvorio drveće.
Prodaćemo milion primeraka u prvih 90 dana. 20.000 narednog meseca.
Da me malo ostaviš na miru, gospođice Hofman?
Voz. - Ćao. - Nema ništa zdravo u tom automatu.
Samo gledam. - Hajde da prošetamo. Mogu li da ti kažem nešto? - Da.
Posle sastanka u Mauiju, tim Apple II je bio besan i razočaran.
Znaš li zašto? - Tim nije pomenut nijednom?
Apple II tim nije pomenut... Da, eto ga. To je odgovor.
To se nije slučajno desilo. - Oni to znaju.
Ne želim da pravim veliku stvar... - Sve je na tebi.
Apple II je... - Apple II je prošlost, prijatelju.
Apple II plaća račune već nekoliko godina unazad.
Ako budeš osramotio ove ljude,
prisustvovaćeš odlivu mozgova iz ove kompanije, brate.
Markula te je sklonio sa projekta Lisa, nisu oni ili ja. Ne krivi...
Markula me je sklonio jer se iz religioznih razloga protivio poboljšanju.
Dao sam ti sve što si želeo za Apple II.
Ne tražiš mnogo? Nisi pretrpeo nijedan poraz.
Je l' priznaješ da su slotovi razlog za uspeh Apple II?
Nemoguće da još uvek pričamo o tome. - Imam argumente.
Prošlo je sedam godina a ti i dalje pričaš o slotovima.
Nešto nije u redu s tobom. Ova rasprava je počela još u garaži.
O čemu pričaš? Zašto bi imao samo dva slota?
Printer i modem. - Sa 8 slotova, ti...
To što možemo da dodamo osam slotova je velika stvar.
Cenim tvoje projekte, ali nećemo se baviti time.
Hvala Bogu što sam ja ispao u pravu... - Voze.
jer je otvoreni sistem ono što ljudi vole. Zato se prodaje.
Otvoren sistem. Nećemo da pravimo otvoren sistem.
Naravno da hoćemo. To ljudi žele, i glavni adut Apple II...
Ljudi ne znaju šta hoće dok im to ne pokažeš.
Ozbiljni korisnici žele da sami odrade podešavanja, modifikuju, unapređuju.
Žele da hardverski inženjeri kao što sam ja prošire njegove mogućnosti.
Tastature za stvaranje muzike, miksete,
kvalitetnije displeje, poboljšane memorijske kartice.
Zato je sada ovde prisutno 3000 ljudi.
Zbog slotova sada na Apple II možeš da otvoriš VisiCalc.
Cenim da je zbog toga prodato između 200 i 300.000 kompjutera.
Oni žele slotove. - Oni se ne pitaju.
Dilan nije tražio da ljudi dodaju reči kad je stvarao "Shelter from the Storm".
Predstave nemaju pauzu da bi scenarista pitao publiku
koju scenu sledeću žele da vide. Slikari... - Ljudi koji imaju hobi...
Na ivici smo ogromne... Ljudi koji imaju hobi?!
Printer i modem. Dva slota.
Tim Apple II ima moju naklonost,
ali neću pominati proizvod star 7 godina na predstavljanju Meka.
Kompjuteri nisu slike. - Jebi se.
Ponavljaću svaki put kad to kažeš, dok ne umreš ili ne prestaneš.
Stiv... - Probaj. - Stiv... - Reci.
Kompjuteri nisu slike. - Jebi se!
Da, jesu. Ja želim zatvoren sistem.
Kontrolu od početka do kraja. Nekompatibilan sa bilo čim.
Kompjuteri ne treba da imaju ljudske mane.
Neću da pravim kompjuter sa tvojim manama.
Stiv! - Zdravo.
Ovaj dan je u znaku Mekintoša. Mek je moje delo.
To ti prepuštam. - Hvala.
Prepuštam ti. Javno odaj priznanje timu Apple II jer je to ispravno.
Uskoro ćemo saznati da li si Leonardo da Vinči ili si umislio,
ali u međuvremenu, bilo bi super... - U međuvremenu, Apple II je istorija.
Sedam godina. Bilo je odlično. Uđi u salu i smesti se.
Mek je Džef Raskinov. - Reci jednom za mene.
Kompjuteri nisu... - Jebi se! - Dobro.
Pet, šest...
Jesi li gotov? - Treba mi vremena. - Nema više. - Još 20 minuta.
Sad je 8:58. - Možemo da kasnimo malo.
Slušaj, mi smo kompjuterska kompanija. Ne možemo da kasnimo.
Imam drugu ideju. - Koju? - Obmana, koja nije baš etička.
Slušam. - Radiće na 512. - Jesi li isprobao? - Da.
Čekaj, pustićeš demo namenjen za 128 na 512? - Niko neće znati.
Kažeš da "nije baš etička"? - Molim te, navedi alternativu.
Molim te. Moraš mi reći zašto je toliko bitno da kaže "zdravo".
Zbog Holivuda. Napravili su bauk od kompjutera.
Podseća na prijateljsko lice. Ulaz za disk kao grimasa?
Pitom je, zabavan, i mora da kaže "zdravo".
Mora da kaže zato što može.
Ne činimo prevaru. 512 će otići za manje od godinu dana.
Hoćeš li me lišiti tog istočnoevropskog negodovanja?
Kompjuter je 2001. rekao "zdravo" i to me je prestravilo.
Udovolji mi. - Samo za ovo.
I samo za sada.
Dame i gospodo, pozdravite člana osnivačkog odbora, Majka Markula.
Dobro. U redu. Napravi udubljenje u Univerzumu, Stivene.
Vidimo se za par sati.
Sprovešću nas kroz formalni deo. Pravni, ako tako želite.
Hvala dragom Bogu. Konjica je stigla.
Čujem da si ovog jutra gori nego inače. Mislio da je to nemoguće.
Poslat sam kao "Šaptač Stiv". Ovo je Margo iz '55.
Sada je devet ujutru. - Ovo je Margo iz '55.
Da li mi se čini ili si počeo da se oblačiš kao ja?
Markulovo izlaganje tromesečnih izveštaja je loša ideja za početak.
Trebalo je da publiku polijemo vodom.
Recimo, 10.000 galona hladne vode koja pada sa plafona.
Majk bi uštedeo na lovi za sveske. - Opusti se. - Zašto?
Ne znam. Do sad me to niko nije pitao. Tako je.
Samo ti vidiš svet istim očima kao i ja.
Niko ne vidi svet kao ti.
Ja sam kao Julije Cezar, Džone. Okružen neprijateljima. - Nisi.
Odbor... - Odbor te podržava.
Zato što si se ti postarao za to. - Oni su dobar odbor,
ali ako želiš da eliminišemo jedno po jedno, pričaćemo o tome.
Hoću da ih eliminišeš sve odjednom...
kroz prozor, ako je to najbliži izlaz.
Izraz na njihovim licima, kada smo im pokazali mesto.
Nisam mogao da im vidim lica jer su udarali glavom o sto.
Da, da. Juče, dan pošto je jednom emitovana,
izdavač Adweek-a je nazvao najboljom reklamom svih vremena.
Svih vremena! Što i jeste.
Bolju može da napravi "Chiat Day", koga je odbor hteo da zameni,
i Li Klau, za koga je odbor mislio da je skrenuo s uma.
Dame i gospodo, "1984". Prva veličanstvena godišnjica
direktive o cenzuri informacija. Prvi put u istoriji, stvorili smo
vrt čiste ideologije, gde svaki radnik može pokazati maksimum,
zaštićen od napasti, vesnika kontradiktornih misli.
Naše jedinstvo misli jače je oružje od svake vojske na svetu.
Mi smo jedan narod...
Je l' su nam skinhedsi bili statisti?
Par njih mi je skrenulo pažnju na to. - Da.
Platili smo skinhedse? Oni se nalaze na mom platnom spisku?
Izgledaju kao što si hteo. - Skinhedsi?
Da. - Neka to ostane među nama.
Nadjačaćemo sve.
24. januara, "Apple Computer" će predstaviti Mekintoš.
Ko još zna? - Šta?
Da smo platili teroristima da budu u našoj tv reklami. - Džone...
Pogrešili su za reklamu, ali dobar su odbor. Dobri su ljudi.
Njihov jedini problem... je u tome što su ljudi.
U samoj prirodi ljudi su prepreke koje treba prevazići.
Dok sam bio na čelu Pepsija, bili smo uspešni zbog grupe 18-55 godina
a oni nisu bili članovi nasilnih grupa. - Shvatam.
Nisi okružen neprijateljima. Bližimo se cilju.
Nisam siguran za Dilana. Možda citiram neki drugi stih.
Kakav je izbor? - "Gubitnik danas biće pobednik sutra."
To je naš slučaj. - Ili?
"Majke i očevi širom zemlje, ne kritikujte što ne možete razumeti.
Vaši sinovi i ćerke... - Su izvan vaše kontrole."
Upravo izgubih sto dolara od Endija Hercfelda.
Rekao je da ćeš se predomisliti i uzeti taj stih.
Imamo 45 sekundi. Želim da ti postavim jedno pitanje.
Zašto se usvojena deca osećaju odbačeno a ne odabrano?
To pitanje je došlo ni od kuda.
"Vaši sinovi i ćerke su izvan vaše kontrole."
"Vaš put se bliži kraju."
Jebite se svi, ja sam Stiv Džobs i vremena se menjaju.
Ne osećam se odbačenim. - Jesi li siguran? - Veoma.
Posle rođenja bebe, ne dešava se da je roditelji pogledaju i kažu.
"Ma, jok, ova nas ne zanima".
Sa druge strane, neko je odabrao baš tebe.
Radi se o manjku kontrole.
Shvatiš da si nemi posmatrač
u začetku najvažnijih događaja u tvom životu.
Sve dok imaš kontrolu...
Ne razumem ljude koji je se odreknu.
Šta je inspirisalo Hercfelda na tu opkladu?
Upozoravao me je da moja očinska figura može biti opasna po tebe.
Zadrži sto dolara. Ostajem pri prvom stihu. - Dobro.
Šta je time mislio? - Ništa. Ponosan sam na tebe.
Hvala, šefe.
Zadovoljstvo mi je da predstavim svog prijatelja, direktora Apple-a,
Džona Skalija.
Džone? - Da? - Lisa je napravila crtež na Meku.
Mekintoš, skoro mitološki kućni kompjuter iz Apple-a,
ušao je u neizvesnu borbu sa industrijskim džinom, IBM-om.
Sa predviđenom prodajom od milion primeraka u prvom kvartalu,
Apple je prodao samo 35.000 ovih računara jednostavnih za korišćenje
proteklih meseci, od kad se nalazi u prodaji.
Insistiranje Stiva Džobsa na kontroli "od početka do kraja",
što znači da nije kompatibilan sa većinom hardvera i softvera,
napravilo je kardinalnu grešku kod računara sa velikim potencijalom.
Apple Computers danas je zatvorio svoje dve fabrike,
obzirom na razočaravajuć ishod prodaje.
Znate li koliko Mekova je prodato prošlog meseca? 500.
Potez koji je iznenadio neke, ali ne i sve na Vol Stritu.
Odbor direktora Apple Computers danas je izglasao
da otpusti Stiva Džobsa, jednog od suosnivača.
Da li je sam skočio, ili ga je neko gurnuo?
Njegov bivši šef, generalni direktor Džon Skali, odbio je da komentariše.
Ipak, u ekskluzivnom intervjuu,
Stiv Voznjak poljuljao je integritet svog prijatelja Stiva Džobsa.
Nazvao je Džobsa uvredljivim i sujetnim čovekom.
Džobs se vraća, sa novom kompanijom i novim kompjuterom.
Apple ima novog konkurenta.
"Crna kocka" Stiva Džobsa namenjena je tržištu obrazovanja.
Malo je ljudi koji svet mogu dovesti u iščekivanje,
i upravo to Džobs radi sa svojom novom kompanijom, NeXT.
Fokus je mnogo izoštren. - Na slici?
Pod. Reflektori. - Mislim da nam je jasan fokus potreban.
Ne shvataj lično. Nisam ljubitelj cirkuzantske estetike.
Dobro, sačekaj. Moraćemo da pomerimo ove instrumente.
Samo jedan. 30 je u redu.
Uzgred, u VIP sobi ima ljudi koji hoće da ti požele sreću.
Voz je ovde. - Stiv Voznjak. Da. Puno vam hvala.
I Endi Hercfeld. - Endi Hercfeld. Hvala.
Došao je i Džon Skali.
Fino što je ovde. - Stvarno? Ja ne mislim tako.
Moraš da se nađeš sa njima. Hoće da ti odaju poštovanje.
Da su me poštovali, još uvek bismo radili zajedno u Apple-u.
Vidi... - Da mi stvarno žele dobro, to bi zadržali za sebe.
Mogu li da ti kažem nešto? - Mislim da mi ne žele dobro.
Ali, ne smeta mi to. Preboleo sam Apple.
Preboleo sam Meka, Voza i Skali,
kao što si ti prebolela ljubav iz srednje škole.
Stvorio sam nešto novo. - Je l' mogu nešto da ti kažem? - Da.
Rekao si da se ne bi takmičio sa njima,
a dizajnirao si kompjuter isključivo za tržište obrazovanja
kojim oni vladaju.
Mislim da je njihov dolazak opravdan. - Tužiće me.
U svakom slučaju... Lepo od njih što su došli.
Neće biti nimalo velikodušni.
Hoće da ovo izgleda kao sporazumni razvod braka.
Džo Dimađio nije ostao u lepom sećanju jer je ostavio Merilin.
U čemu je tvoj problem?
Ne znam, ali sigurna sam da ima neke veze sa tobom.
Znaš, ja ljudima moram da objašnjavam tvoje postupke.
100.000 dolara Polu Randu za korporativni logo,
kad nismo ni znali šta naša kompanija proizvodi.
Kalup od 650.000 dolara za kocku,
jer ne daj Bože da uglovi budu pod 90.1 stepen umesto pod 90 stepeni.
Ja ne dam da uglovi budu pod 90.1 stepen umesto 90 stepeni.
Ta kutija je mogla biti izložena kod Gugenhajma.
Nemoj im dati povoda da kažu novinarima
da imaš čip na ramenu. Učinićeš to za mene?
Nemam nikakav čip na ramenu. - Dobro, dobro.
Nemoj im dati povoda da kažu suprotno. - Neću.
To je pravi stav. - Nije to stav.
Zvaće me za minut, da pogledam reflektore.
Reši makar jedan problem. - Dobro! - Stvarno? - Stvarno.
Još nešto. - Naravno.
Neću pres konferenciju posle. - Ne... Zašto?
Dok ne budem imao bolje odgovore, novinari mi neće značiti.
Ako neko pita za mene, reci da se odmah vraćam.
U redu. Koga hoćeš prvo?
Neka to bude Stiv Voznjak.
Sačekaj. - Mislio sam da si otišla u školu. - Sačekaj.
Trebalo je da odeš u školu pre sat vremena. Mislio sam da ste otišle.
Jutros nisam probudila mamu na vreme. Dešavalo se i ranije.
Probudi me alarm, onda se obučem i doručkujem,
ali ponekad zaboravim da posle toga pogledam na sat.
Zašto tvoja mama ne navije sebi alarm? - To je moj zadatak.
Ne razumem kakve to veze ima s tim što si i dalje...
Gde ti je majka? - Otišla da nađe govornicu.
Pre sat vremena je rekla... Ne moraš da dižeš ruku.
Rekao si da je za nijansu nepravilno. - I jeste.
Upravo sam je izmerila. - Džoana...
Tačno 30.5 cm sve četiri strane. - Kocka ima šest strana.
Ne bi trebalo da budeš ovde.
Ako su četiri strane jednake jedna drugoj,
onda i preostale dve moraju biti jednake.
Gornji, donji, desni i levi deo
su milimetar kraći od prednjeg i zadnjeg dela. - Nisu, izmerila sam.
Lisa, ja sam ekspert za dizajn.
To je jeftin lenjir. Misliš da ima šanse da je neispravan?
Da imam drugi lenjir, proverila bih ovaj. Ne verujem da greši.
Kada ti se majka vrati, moraš da ideš u školu. - To je lenjir!
Kako može da bude neispravan? - Jesi li čula šta sam rekao? - Da.
Nekad nastavljaš da pričaš ono što misliš i ne slušaš sagovornika.
Slušam te. - Je l' ti treba nešto? - Ne.
Zašto ova kocka nije savršena?
Već si me pitala. - Zaboravila sam odgovor.
U pitanju je optička anomalija.
Ljudskom oku savršena kocka ne liči na kocku,
zato je na dve strane kraća za milimetar.
Šta je anomalija? - I to si me pitala.
Ne znam zašto to uporno radiš.
Anomalija je izuzetak. Nešto što se ne uklapa u šablon.
Moraš da ideš u školu. Napred!
Mislim da se poznajete. - Zdravo, stari prijatelju.
Dobro izgledaš. - Takođe. I ti.
Javljaju mi da te Džordž traži, za proveru reflektora.
Prošetaj sa mnom. - Je li ovo Lisa? - Da.
Nemoguće da je ovo Lisa. - Jeste, ona je.
Lisa je ovolišna. - Oni rastu. Hajdemo.
Je l' se sećaš mene? - Ne. - Ja sam drugar tvog tate, Stiv Voznjak.
Izvinjavam se. Ne sećam Vas se.
Mnogo si fina. - Voz? - Da?
Krisan je kod govornice. Hoćeš li je dovesti? - Da.
Dobar preokret. - Odličan. - Da.
"Ludački dobar" - Ludački dobar.
Ovo je prvi put da ne igramo za isti tim.
Kao da izdaješ prvi solo album.
Cenim što si me pozvao na predstavljanje.
Želim da počnemo iz početka.
I ja to želim. Zato šam i došao iza scene.
Želim da znaš da ću biti tamo, uz tebe.
Ima li šanse da izađeš na binu umesto mene?
Volim te, Stive. - I ja tebe, Voz.
Neke stvari su izrečene. - Da. I to u javnosti.
I objavljene su. Da li si bio pod pritiskom? - Molim?
Pazi ovo. Deo za orkestar Opere San Franciska.
Da li sam bio pod pritiskom?
Upoznao sam Seiđija Ozavu, u Tangelvudu. Neviđen dirigent.
Neverovatan nivo uvežbanosti.
Pitao sam ga, šta dirigent radi što metronom ne može.
Iznenađujuće, on... - Nije te premlatio?
Nije. Rekao je, "muzičari sviraju instrumente, a ja ceo orkestar".
Podseća na nešto što zvuči dobro, a nema nikakvo značenje.
Markula, Skali... jesu li oni tražili da me iskritikuješ pred novinarima?
Imao sam razlog za ljutnju. - Jesu li? - Nisu.
Ali, tražili su da daš intervju.
Apple je bio pod opsadom. Napustio si kompaniju.
Neko je morao da razgovara sa novinarima.
Ovde sam, Voz. Kompanija je napustila mene.
Molio sam te. Molio. Apple II je donosio 70% prihoda.
Šta si mislio da će se desiti?
Nisi dovoljno brinuo ni za Apple II ni za Lisu. - Da raščistimo nešto.
Bilo je me baš briga i za Apple II i za Lisu. - Nisam bio pod pritiskom.
Taj intervju bio je iskren, možda i srčan iskaz mojih uverenja.
Voz? - Da? - Jebote, šta to nosiš oko zgloba?
Hoćeš da znaš? - Jedva čekam. - Za 10 godina će ovo svi nositi.
Ovo je Niksi sat, napravljen od Niksi cevčica.
Ovo je tehnologija stara 40 godina.
Cevi sa hladnom katodom. Rade sa 140 volti.
Ako nagnem zglob za 45 stepeni, evo ga.
Sati, minuti i sekunde. Kako i naš um funkcioniše. Vidi ti to.
Učini mi uslugu. Pomeri vreme unapred, kao da si u avionu
i menjaš vremenske zone. - Nema problema.
Ovo odvrneš i pritisneš dugme.
Izvinite. Stjuardeso? Čovek pored mene očito detonira bombu.
Misliš da liči na bombu. - Ni sad nisam 100% siguran da nije.
Možda kada se ljudi naviknu... - Ne.
Bio sam ljut.
Svašta si pričao o Apple II, i kako si se ponašao prema timu...
Voz. Ti imaš besplatnu doživotnu propusnicu.
Treba da se vratim na binu. Imamo dva minuta za probu.
Shvataš li koliko je to bilo uvredljivo? Možda ne.
Ne želim da te izvode iz aviona sa plastičnim lisicama.
Daješ mi doživotnu propusnicu? Ti ih deliš... Meni daješ propusnicu?
Šlogiraćeš se, druže. - Šta si uradio? Šta?
Zašto Lisa nije čula za mene?
Jebote, a koliko drugih klinaca je čulo za tebe?
Ne možeš da napraviš kod. Ti nisi inžinjer. Ni dizajner.
Ne znaš da zakucaš ekser. Ja sam napravio štampanu ploču.
Grafički interfejs je ukraden od "Xerox PARC".
Džef Raskin je vodio Mek tim pre nego što si ga skinuo sa njegovog projekta.
Sve... Neko drugi je dizajnirao kutiju.
Kako to da deset puta dnevno pročitam naslov "Stiv Džobs je genije"?
Šta ti radiš? - Moj je ceo orkestar.
A ti si dobar muzičar. Sediš baš tamo. Najbolji u svom redu.
Došao sam da sredimo odnos.
Znaš li zašto sam došao? - Upravo si odgovorio.
Došao sam jer ćeš se sjebati. Tvoj kompjuter će biti promašaj.
Savetodavni odbor koledža i univerziteta
govori ti da im je potrebna jak kompjuter za 2000 do 3000 dolara.
Stavio si cenu za NeXT 6.500 dolara.
To ne uključuje opcioni hard disk od 3000 dolara,
za koji će ljudi shvatiti da zapravo nije opcioni.
Optički disk je previše slab za bilo šta.
Još i laserski štampač od 2500 nas dovodi do cene od 12.000.
Na celom svetu, ti si jedina osoba
kome je bitno da bude spakovano u savršenoj kocki. Propašćeš.
Došao sam da budem pored tebe u tom trenutku
jer to pravi prijatelji rade.
To rade muškarci. Ne treba mi tvoja propusnica.
Mi imamo prošlost, zato nemoj da me posmatraš kao nekog nebitnog.
Samo ja znam da si i ovog čoveka ispred mene izmislio.
Biću pored tebe, jer ta savršena kocka koja ne služi ničemu
ima tendenciju da postane najveći promašaj u istoriji kompjutera.
Reci mi još nešto što ne znam.
Nazad na binu? - Nemamo vremena.
Treba da srede scenu i otvore salu.
Ako pukne, pući će. Je l' da?
Našalićeš se. - Našaliću se. - Ako pukne, pući će.
Dobar slogan. "NeXT. Ako pukne, pući će."
Ne pričam samo o demo snimku, Stiv.
Ako propadne sve, nećemo uzeti cijanid.
Vraćamo se na pisanje po tabli. - Nema više ni toga.
Posle dva promašaja, šanse se više ne pružaju.
Reci mi kakav je plan. Moraš mi reći jer nisam upućena.
Ponašaš se kao da si nepobediv.
Plan će ti se pokazati kada budeš spremna da ga vidiš.
Da li mi treba neka droga? - Ne bi škodilo.
Da li plan uopšte postoji? - Jesam li te ikad izneverio?
Apsolutno svaki put.
Onda sam ti dužan. - Postoji li? - Džoana, plan postoji.
Ne želim da te stavim u poziciju da lažeš ljude.
Počni 15 minuta kasnije da bi Avi uspeo da popravi sistem i...
Zaboga! Koliko puta ćemo voditi ovaj raz... Ne kasnimo, nikad! - Dobro!
Mi nikad ne kasnimo.
U kom slučaju ćeš podržati kašnjenje?
Lisa mi ponovo postavlja pitanja na koja sam joj odgovorio.
Postavi mi pitanje, i znam da ona već zna odgovor.
O čemu se tu radi?
Deca to rade kad se brinu što im je roditelj loše raspoložen.
Pokušaju da te nagovore da pričaš o nečemu što voliš.
Često je kod dece, i trebalo bi da pričate o njenim interesovanjima.
Imaš li iskustva na tom polju? - Ne.
Reci im da otvore salu.
Gde je Lisa? - Tu negde.
Šta to znači? - Trčkara po zgradi.
Pre sat vremena si rekla da je vodiš u školu.
Molila me je da ostane. Ima očeva koji bi voleli...
Pogrešno je, u redu? I sa moralne i roditeljske strane.
Pogrešno je da preko Lise uzimaš novac od mene.
Shvatiće, ako već nije, da je koristiš. Mrzeće te do kraja života.
Shvatiće, ako već nije, da se njena majka suprotstavlja muškarcima.
Tako što živi o njihovom trošku.
Ne dozvoljava da bude kao zatočenik i da je nipodaštavaju.
Zatočenik? Ne mogu da te se otarasim.
Treba mi lekar i zubar.
Ispisao sam se sa koledža posle jednog semestra ali hajde, pogledaću.
Izdržavaćeš svoju ćerku i njenu majku.
Da li si platila nekome 1500 dolara da ti blagosilja kuću?
Jesi li čuo šta sam rekla? - Jesi li ti?
Ne sećam se koliko je koštalo, Stive.
1500 dolara. - Ne rade za džabe. - Ne, već naplate 1500 dolara.
Kako sam potrošila... Jebote, neću da...
Misliš, "Moje trošenje novca nije tvoja stvar"?
Imam upalu sinusa i moram da idem kod zubara.
Vidiš kako je novac za blagoslov mogao biti bolje potrošen.
Kao za savršenu kocku? - Pogledaj me, Krisan. - Šta je?
Znaš ko sam ja, zar ne? - Da.
I znaš da poznajem određene ljude. - O čemu pričaš?
Gledaj me. I oni poznaju određene ljude. - Šta je ovo?
Ako ponovo čujem da si činijom gađala Lisu u glavu...
Molim? - Moj privatni telefon će zazvoniti.
Glas sa druge strane žice će reći: "Spremni smo".
Tako ću saznati da si mrtva. - Da li si lud...
Činiju sam bacila na pod. Nisam je gađala u glavu.
Nije bila u sobi. Nije bila... Bacila sam činiju na pod.
Ona je devojčica. Plašiš je. Ja sam odrastao čovek. I mene plašiš.
Iznošenje đubreta je kućni posao. Čišćenje stola takođe.
A to što te budi ujutru je jezivo.
Molim te, uči me roditeljstvu. - Završili smo.
Puno znači od nekog ko neće da prizna očinstvo.
Prestani da vičeš na Lisu. - Učim je odgovornosti.
Naravno. - Jednog dana će mi biti zahvalna.
Verovatno u tvojim snovima. - Odjebi! - Dobro.
Nikad... Nikad je nisam gađala u glavu. Stive...
Ne bih to nikad uradila.
Niša ne postaje apsolutna istina jer ti tako kažeš.
Biće još novca na tvom računu do završetka posla.
Jesi li bio fin? - Veoma.
Endi je na redu. - Hercfeld ili Kaningem?
Hercfeld. Igra se na kompjuteru iza bine sa Avijem Tevejnom.
Dame i gospodo, sala je zvanično otvorena.
...izvode pred hiljade ljudi. - Stiv!
Možeš li da sačekaš, Džoel? Počinjemo za osam minuta.
Mogu li da dobijem reakciju na novinare od jutros? - Šta sa njima?
Veličina svega, količina... - Reći ću ti nezvanično.
Nadao sam se Stivovoj izjavi. - Reći ću ti nezvanično
da nisam videla ništa slično ovome u tehnološkoj industriji.
Zvala sam Vol Strit danas, da odvoji celu reklamnu stranu za danas,
i znaš li šta je njihov prodavac rekao?
"Zašto? To bi bilo kao da javljaš Mejsis da je sutra Božić."
Jesi li video novosti od Stjuarta Alsopa? - Jesam.
Izvini, Džoana, ali moram da snimim Stiva.
Naslov je bio "Dragi NeXT, kada ću moći da kupim taj kompjuter?"
Kada? - Najavićemo datum isporuke u narednih 8 do 10 nedelja.
Alsop ne priča o datumu isporuke.
Njega zanima kada će mu računar stići u ruke.
Mi veoma poštujemo Stjuarta Alsopa,
i želimo da mu uručimo računar o kome će pričati svojim pretplatnicima.
Kada će to biti? - Uskoro. - Nekoliko dana, nedelja?
Nezvanično. - Nezvanično? - Potpuno.
Mislimo... - Kada bude završen.
Nije završen? - Skoro je završen.
Proveravaš demo snimak već tri nedelje. - Da.
Šta je ostalo? - Sitnica. - Koja? - Mislim da je to dovoljno.
Obzirom da je ovo nezvanično, i znamo da se Džoel razume u finese.
Šta je ostalo da se završi?
Laički rečeno, rekli bismo da nemamo OS.
Operativni sistem? - Da.
Kako to misliš? - Pa, OS pokreće kompjuter.
Zapravo, operativni sistem je srž kompjutera.
Kako je radio do sad? Kako će raditi ovog jutra?
Kako to misliš, nemaš OS?
Ovako. Avi Tevejn je glavni softverski dizajner.
On je napravio demo program.
Kao da smo napravili odličan auto, ali bez motora.
Stavimo bateriju koja pokreće golf kolica, pa uspe da ide malo.
Sve što ovaj kompjuter sad zna jeste da se predstavi.
Hoćeš da mi kažeš da si napravio crnu kocku? - Da.
Nije li najjača crna kocka koju si video do sad? - Jesi li... Ne snimamo.
Je l' ovo strategija ili problem? Ako je problem...
Nemoj da deliš svoje znanje sa onim čovekom.
Nije problem. - Svakako ne bih razumeo.
Ne razumem ni ja, a moje ime je na patentu.
Ima imejl. - Imejl više nije namenjen samo tehnološkim ekspertima.
Jeste, ali neće još zadugo.
Pretpostavljam da mejl poslat sa NeXT kompjutera može stići samo na isti?
Zatvoren, od početka do kraja. Ne sviđa mi se kanta za otpatke.
Želim da ti kažem da cenim sate rada koje si uložio u to
ali ne mogu, jer je užasna. - Vratimo se na drugu.
Zašto još uvek postoje tri opcije za sat?
Koliko opcija hoćeš? - Dve. Kupi ili nemoj da kupiš.
Možemo li da popričamo? - Naravno.
Vidi, Avi radi na popravci, ali kaže da se mogu pojaviti nove greške.
Da postoji samo nekoliko grešaka, to bi bio neverovatan uspeh.
Zašto si ti Avijev drveni advokat?
Nisam hteo da na grublji način sazna tvoj stav o greškama na demo snimku
ali rekao bih da si smekšao.
Rastem, Endi. Naučio sam da volim sebe.
Nikad ne bih rekao da je to bio problem.
Dobra fora. Treba da odeš na svoje mesto.
A Lisin upis u školu za nadarenu decu?
Da, radila je testove i ispada da može da leti.
Ozbiljno, to je velika stvar. - Znam da je velika stvar.
Zato sam napravio zgradu za tu školu.
Siguran sam da nije zato primljena. - Stvarno?
Mogu li da ti kažem nešto smešno iz Meksveta?
Ne znam šta treba da radim sad. - Dobro ćeš se osećati.
Džoana! Vidi ovo! - Endi, on ima samo par minuta.
Gaj Kavasaki je pisao u Meksvetu. Oduševićeš se.
Možemo li da uživamo u tome kasnije?
Napisao je ironičan članak kako će Apple kupiti NeXT zbog OS-a.
Veruje da će u bliskoj budućnosti Apple morati da kupi NeXT zbog OS-a,
i ti ćeš ponovo biti generalni direktor.
Gejts kaže: "Majkrosoft će moći da kopira još više Džobovih inovacija".
Pročitaj kasnije. - Hvala.
Upisala bi se tamo i bez tvog doniranja cele zgrade.
Ipak, o tome se može pričati u intervjuu.
Dobro. Srećno! - Hvala.
Daj mi to. Baciću umesto tebe.
Držaću se tog teksta. Šta je bilo?
Šta? - Jesi li spreman za Skali?
Izvinite! Lisa!
Ne smeš da vičeš!
Lisa?
Moraš da se skloniš.
Ovde je opasno. Zato tu rade drugi ljudi.
Od koga se kriješ, od mene ili tvoje mame?
Ne krijem se. - Hajdemo.
Šta si slušala? - Dve verzije iste pesme.
Kada se završe, pustim od početka.
Pesma je ista, ali su različite verzije. - Koja je pesma? - Dobro.
Pesma je dosta stara, zove se "Both Sides, Now".
"Both Sides, Now"? - Da. - O čemu se radi?
Radi se o... Ima tri strofe: Oblaci, Ljubav i Život.
Osoba koja peva pesmu govori kako su mislili...
Da su mislili o... - Oblacima, ljubavi i životu? - Da.
Da, na jedan način. Sada ih posmatraju na drugi način, i oni...
Zaključili su da ništa ne znaju o oblacima, ljubavi i životu.
To su te reči. - Pesma od Džoni Mičel.
Pesma nije dosta stara, osim ako ja nisam veoma mator.
Sada moraš da ideš u školu.
Hoćeš da ti kažem razliku između dve verzije? - Odmah.
Prva verzija bi se mogla nazvati ženskastom.
Nisam mislio da mi odmah kažeš u čemu je razlika.
Mislio sam da odmah kreneš u školu. - Mogu da ostanem i gledam.
Ti si zabušant. Činiš prekršaj.
Neću propustiti ništa bitno. - Kako znaš? - Čitam unapred.
Hodočasnici su stigli u Novi svet. Onda, Deklaracija nezavisnosti.
Preskočila si par vekova. - Stiv? Krisan je tamo.
Hajdemo.
Mogu li da navedem razloge za ostajanje? - Ne.
Bila je sa mnom. - Hajde. Tvoj tata ne želi da ostanemo.
Nije tačno. To nije... Treba da budeš u školi.
Upravo činim prekršaj, a ne želim da upadnem u nevolju.
Nisi u nevolji. Šalio sam se. - Dobro.
Kakva je druga verzija?
Rekla si da je prva verzija ženskasta. Kakva je druga?
Ne mogu da se setim prave reči. - Dobro. Srećno u školi.
Pokajnička. - Molim?
Ono kad želiš da vratiš vreme i nešto uradiš drugačije.
Ti si mnogo mlada da bi se kajala zbog nečega. - Ne ja.
Osoba koja peva pesmu.
Razumem. Pokajnička. Ima smisla, jer...
Želim da živim sa tobom.
Šest minuta. Hoćeš da vidiš Skali? - Ne.
Sećaš se koliko puta sam rekao da ti treba obezbeđenje? Evo razloga.
Ne znam kako sam omatorio a ti nisi.
Sigurno je neki pakt sa đavolom koji mi nije ponuđen.
Znaš li o čemu sam razmišljao prethodne četiri godine?
Ispostavilo se, Džone, da nikad nisam znao o čemu razmišljaš.
Novorođenčad nemaju kontrolu. Znaš li o čemu pričam?
'84. pre premijere Meka. Rekao si...
Da. - Rekao si da to što si usvojen znači da nisi imao kontrolu.
Počinjemo za minut, pa... - Zašto ljudi misle da sam te otpustio?
U redu je, Džone. To je sada iza nas.
Da li je? Je li? Ne pravi se blesav. Nećeš uspeti.
Došao si da me pitaš zašto ljudi misle da si me otpustio?
Zašto misle da sam te otpustio? - Potvrdi mi nešto, u redu?
Dopala ti se reklama, je l' da? Reklama... "1984". Dopala ti se.
Kada ćeš da ubaciš nameštaj? - To nije jednostavan proces.
Jeste. Počneš od kauča.
Iznenađen sam što si došao da pričamo o dizajnu enterijera.
Mnogo mi se dopala. - Stvarno? - Znaš da jeste.
Lažljivi skote. Pokušao si da je ugasiš.
Vreme je da se osvrneš na Mek. - To je prošlost.
Cena je previsoka. Moramo da spustimo na 1995.
Treba da udvostručimo budžet za marketing,
da proširimo interni hard disk i poboljšamo server.
Odakle ti ideja da sam probao da... - Li Klou.
Li nije u pravu. - Laže? - Greši. - Odakle bi nabavili novac?
Tako što bismo se konačno ratosiljali Apple II.
Apple II je jedino što nam donosi novac.
Složio si se sa odborom. - Sa njihovom zabrinutošću, ali...
Zabrinutošću zbog toga što nismo pokazali proizvod?
Između ostalog, ali pitao sam... - Čega ostalog?
Radoznao sam. Rekao si "između ostalog".
Između ostalog, to je realno u distopijskoj galaksiji.
Na planeti gde ne živimo. Mračno je, i suprotno našem brendu.
I nismo pokazali proizvod!
Pričalo se o reklami, ali većina nije znala šta prodajemo.
Mek treba da se prodaje za 1995 dolara.
Po svim istraživanjima tržišta, uzrok Mekovog pada nije visoka cena.
Ljudima se ne sviđa jer ne mogu ništa da rade sa njim.
Zatvoren je, od početka do kraja.
Nismo znali da ljudi to ne žele. Ispostavilo se da je tako.
Oni hoće slotove, izbore, mogućnosti.
Kako kupujemo stereo... Kombinovanje komponenti.
Džone, slušaj me. Ona fraza da je mušterija uvek u pravu
potiče upravo od neke mušterije.
Imali smo skinhedse u reklami. - Bili su oslobođeni.
Oslobođeni skinhedsi. - Reklama nije imala veze sa jebenim skinhedsima.
Bili su nam jebeni statisti. Niko ne zna da su to skinhedsi.
Samo kažem da se odbor zabrinuo...
Ti si izmislio reklamiranje životnog stila.
Naš brend je bio moj brend.
Moj posao je da pred odbor iznesem predloge.
Prikazali smo gomilu srećnih ljudi kako piju Pepsi.
Nismo rekli da će biti smak sveta ako neko kupi Dr Pepper.
Predloži da snizimo cenu proizvoda i udvostručimo budžet za marketing.
Ne mogu. - I prikazali smo proizvod!
Prikazali smo otvaranje, sipanje, konzumaciju!
Šta ćeš uraditi, predložiti da ukinemo Mek?
Već sam to uradio, Stiv. - Šta? Kada?
Misliš da je ključ tvog uspeha
pretpostavka da ljudi neće znati šta da rade za konzervom soka?
Nisam ja ukinuo reklamu! Zbog mene je puštena u program!
Sada. Pre sat vremena. Dolazim od Markule.
Šta je rekao? Šta je rekao?! - Da izmisliš nešto novo.
Daću ti tim. Smestite se u Maui. Tamo imaju i sofe.
Čekaj. Jesi li predložio ukidanje Meka ili da me izbace iz tima?
Kupili smo tri bloka tokom Superbola. Dva od 30 i jedan od 60 sekundi.
Nakon prikazivanja, odbor je tražio novac nazad,
i tražili su mi da prodam te blokove.
Šajat/Dej je prodao dva od 30 ali ne i od 60 sekundi,
a ja sam Li Klou stavio do znanja
da ako ne uspe da proda i poslednji blok, neću biti nezadovoljan.
Ako spustimo cenu i udvostručimo budžet...
Spusti cenu ili udvostruči budžet.
To možemo samo ako izvučemo novac od Apple II.
Od Apple II treba da te bude sramota. Mene je sramota.
Nije osramotio akcionare. - Jebe mi se za akcionare!
Zato sam te zaposlio, da ne moram da čujem za njih.
Akcionari su moj problem, a odbor predstavlja akcionare.
Tako stvari funkcionišu!
Jesi li siguran da Li Klau nije odugovlačio sa prodajom bloka od 60?
Po mojoj direktivi, Stive!
Misliš da bi on uradio tako nešto na svoju ruku?
Da. Mislim da bi učinio sve da je sačuva od tebe.
Samo sam je ja štitio! - Ti nisi hteo reklamu
jer si hteo da ukineš Mek dva meseca pre startovanja.
Jebote, u kakvoj si ti zabludi.
Mogu li nešto da ti kažem? - Naravno. - Nemam pojma zašto si došao.
Priča o tome zašto i kako si napustio Apple,
i koja velikom brzinom postaje mitološka, nije istinita.
Sam ću da izađem pred odbor. - Nemoj.
Hoću. - Ne možeš. - Zašto?
Misle da više nisi potreban kompaniji.
Dobijam poruke pune mržnje, pretnje smrću.
Dobijam pretnje smrću!
Mojoj deci se rugaju. Zašto ljudi misle da sam te odpustio?
Džoana će prozvati moje ime za sekund.
Stiv? - Desilo se slučajno.
Dolazim za sekund. - Dao sam ti dan na sudu.
Ti si mi dao? - Pružio sam odboru jasan izbor.
Pitao sam da li žele da investiraju u Apple II ili Mek. Odabrali su Apple II.
Isti ljudi koji su hteli da ukinu reklamiranje na Superbolu.
Onda sam seo u avion za Kinu. - G. Skali, imate poziv na liniji 1.
To jest, zamalo da otputujem jer sam dobio poziv u salonu.
Ko te je zvao? - Nije važno. - Meni jeste. Ko je zvao?
Džon Skali. - Džone, ako sedneš u taj avion,
izgubićeš posao pre nego što stigneš na odredište.
Stiv je zvao odbor. Hoće da te izbaci.
Ostavio sam torbe u avionu. Stvari su mi još uvek u Pekingu.
Kolima sam došao u Kupertino u sred jebene noći.
Znam koliko je sati. Treba mi kvorum ovde za sat vremena, i Stiv.
Sklonio si me sa Meka, i to je bilo veoma loše.
Kvorum je taj potez nazvao ubistvom. - E, tu smo.
Taj deo je pravo sranje, prijatelju. Bilo je samoubistvo.
Znao si koje karte imaš, a ja sam ti pokazao svoje.
Pokazao sam ti svoje karte, a ti si ipak odigrao po svom.
Šta si mislio da ću da uradim?
Mogu da prihvatim poraz, ali ne i predaju.
Ja ne prihvatam poraz.
Mi gubimo tržište, a Mek gubi novac.
Jedina nada nam je Apple II, koji će uskoro biti zastareli DOS.
Korisnici već prepravljaju računare za rad na CP/M operativnim sistemom
koji je namenjen za Intel. - Ne mogu više da pojednostavim.
Treba da usmerimo naše snage ka unapređenju Apple II.
Tako što ćemo ih oduzeti Meku. - On propada. To je činjenica.
Cena je previsoka. - Nema dokaza... - Ja sam dokaz!
Ja sam svetski stručnjak za Mek, Džone. Šta kaže tvoja biografija?
Daješ kontradiktorne instrukcije,
nećeš nikog da saslušaš, ljudi se osećaju loše zbog tebe.
Naši najbolji inženjeri beže u Sun, Dell, HP.
Vol Strit ne zna ko vozi autobus. Izgubili smo stotine miliona.
Ja sam generalni direktor Apple-a, Stive. To je moja biografija.
Pre toga si prodavao gaziranu zašećerenu vodu, je l' da?
Sedeo sam u jebenoj garaži sa Voznjakom i izmislio budućnost.
Umetnici vode, a pasivci traže sve na tacni.
U redu. On je van kontrole.
Voljan sam da večeras podnesem ostavku,
ali ako hoćete da ostanem, biće bez Stiva. Ispratite ga.
Neka mu ostane par akcija da može da dobija novosti od nas.
Moraće da prekine svoju sponu sa Apple-om.
Mrtav sam ozbiljan. Dovedite sekretara da napravimo glasanje.
Jebeno te izazivam.
Godinama si fantastično baratao odnosom sa medijima.
Time mislim da si manipulisao njima.
Niko od njih, niko od svih urednika i izdavača
nije znalo do danas da si ti forsirao. Da si ti naterao odbor.
Čak i pošto sam ti rekao šta će uraditi, što se obistinilo.
Jednoglasno. - Nemam problem da se setim toga, Džone,
jer je to bila najgora noć u mom životu.
Potencirao sam glasanje jer sam verovao da sam u pravu.
Još uvek verujem da sam u pravu. I jesam!
Te noći sam krvario. A ja ne krvarim.
Vreme je učinilo svoje, i neko vreme nisam razmišljao o tome.
Potpuno razumem tvoju uznemirenost.
I ja želim da ljudi znaju istinu. - Vreme je.
U redu. - Uništićeš me, zar ne?
Ne budi blesav. Sedeću u sudnici i gledati kako uništavaš sam sebe.
Onda ću naručiti lep obrok uz Margo iz '55, i davati autograme.
Zaboga. - Hoćeš jedan savet, Pepsi generacijo?
Ne šalji Voza da me proziva pred novinarima.
Bilo ko drugi... ti, Markula, Artur Rok. Svi osim njega.
Ne manipuliši njime na taj način.
Uvek ću ga štititi, šta god ti mislio. - Hajde, Stive.
To muškarci rade. Ne možemo da kasnimo.
Mislim da nije bilo šanse da se vidi čip na ramenu.
Da li znaš da je, još u Bendliju,
Mek tim je svake godine nagradio osobu koja ti se suprotstavila? - Ne.
Ja sam pobedila. Tri godine zaredom. - Super.
Ovo. Ovaj Gaj Kavasaki u "Mek Svetu".
Slučajno je sve pogodio, je l' da?
Razvlačiš se sa operativnim sistemom NeXT-a
dok ne vidiš šta je potrebno Apple-u.
Čak i da je tačno, meni ne zvuči potpuno besmisleno.
Spremni smo za vas.
Ja sam tvoj najbliži saradnik... tvoj najbolji prijatelj.
Ono tvoje... Kako beše kažeš? Tvoja radna žena. Sve vreme.
Prethodne tri godine.
Kada si se predomislio i počeo da praviš osvetnički računar Stiva Džobsa?
Polovina sale je popunjeno. - Sećaš se "Skylab"?
To je NASA bespilotna letelica koju su 70-ih lansirali radi skupljanja podataka.
Posle lansiranja, nisu znali kako će je vratiti na Zemlju.
Ali, imali su osećaj da su dovoljno blizu
i da će tokom osam godina njenog boravka u svemiru, naći način.
Dolaze. - Nisu uspeli.
Nakon osam godina, pada na Zemlju u širem pojasu Indijskog okeana.
Da je pala malo ulevo, ili udesno, neko je mogao nastradati.
Zaista sam želeo da napravim kompjuter za koledže.
Tehnologija nije išla toliko brzo koliko sam očekivao.
Znaš da nemamo više novca.
Dame i gospodo, program će odmah početi.
Apple je prestao sa inovacijama, a ja sam video nešto bolje.
Znam da škole neće kupiti rečnik od 13.000 sa dobrim zvučnicima.
Znaš da i ja to znam.
Ali, Apple hoće. Avi Tevejn će napraviti OS koji im je potreban.
Onda će morati da kupe i mene.
Za pola milijarde dolara u akcijama i punu kontrolu nad proizvodom.
Dame i gospodo, molim vas da poželite dobrodošlicu...
Više od godinu dana nakon što je prikazan užoj industriji,
NeXT kompjuter je konačno dostupan u maloprodaji.
Pokazalo se da Stiv Džobs ima dvostruku prednost.
Prosvetari i studenti ne mogu da nađu opravdanje za visoku cenu.
Toliko o crnoj kocki.
NeXT je prodao svoju fabriku Canon-u i otpustio polovinu zaposlenih.
U svetu računara vlada "jedi ili budi pojeden".
"Apple Computer" je suočen sa teškim vremenima.
Otkazi za 2500 ljudi. - Apple i dalje gubi tržište
bez ikakvih inovacija osim Njutna,
projekta generalnog direktora, Džona Skalija.
Ako želite računar u džepu, potreban vam je Njutn.
Ipak, možda vam i nije potreban.
Rukopis pretvara u kucani tekst.
Dolf, zapiši nešto na Njutnu. "Prebij Martina".
1980. godine Apple je držao 30% tržišta. Danas, samo 3.2%.
Kraj. Džon Skali je dobio otkaz u Apple-u.
U čemu je stvar sa ovim internetom? Znaš li nešto o tome?
To je velika stvar.
Sve vrvi od glasina ko će biti na čelu Apple Computers.
Trenutno je značajno okupljanje sveta iz visoke tehnologije.
Dešava se. U milijardu dolara vrednom aranžmanu
Apple kupuje NeXT operativni sistem, što može značiti...
Da li se bludni sin vraća? - Garantovano.
Iznenađenje. Mek se vraća. - Suosnivač Apple-a, Stiv Džobs...
Stiv Džobs... - Stiv Džobs... - Stiv Džobs se vraća u Apple.
Ako želite da delite digitalne slike sa vašeg digitalnog aparata,
znajte da ćete moći preko svakog proizvoda.
Idemo na novu generaciju I/O uređaja.
USB od 12MB. Dva ulaza. Batalićemo stari Apple IO.
Stereo zvuk ugrađen u svaki proizvod,
odlična tastatura i najbolji miš koji ste ikad videli.
Ovog puta, koristićemo prave miševe.
Otvaramo za deset minuta. Stivene? Hoćeš li prestati sa glupiranjem?
Kakav melem za oči. Pa ono je Stiv Voznjak.
Zabavite se malo tako što ćete pitati Voza za tačno vreme.
Ja znam tačno vreme, i polako nam ističe.
"Odlična tastatura"... - i najbolji miš koji ste ikad videli.
Ovako sve to izgleda danas...
Sada bih voleo da vam pokažem kako će izgledati sutra.
Ovo je iMac.
Bilo je super. Zašto mi se dopalo više nego inače?
Ne znam. - Nešto je bilo drugačije. - Hej, glupane.
Mislim da se vama obraća.
Primećuješ li razliku? - O tome sam...
Znakovi za izlaz su isključeni. - Potpuni mrak. - Uspela si!
Prespojili smo sve znakove za izlaz na naše napajanje.
Isključuju se na 7 sekundi i onda se ponovo pale, navodno.
Mislimo da je to legalno? - Ne, sigurni smo da nije.
Hoćeš da vidiš neke izjave? - Sačekajmo sa tim.
Ne, dopašće mu se.
Pokazaću ti kasnije. - Ipak ću ih uzeti sada.
Izvini. - Hajde da nastavimo.
Imamo samo par minuta, zato hajde da uradimo 360.
Iznećemo i bežičnu kameru koju smo ukrali iz Panasonika.
Pokazaću vam kako izgleda.
Računar je proziran. Možete videti kroz njega.
Šta kažeš na kompromis, Voze?
Ne možeš da ga otvoriš, ali možeš da vidiš kroz njega. - Dovoljno.
Stereo zvučnici su napred, infrared ovamo, CD-ROM u sredini.
Fino. - Utičnica za slušalice.
Kroz sve konektore se stiže kroz ova divna vrata.
Ulaz za Eternet i USB.
Iako je u pitanju čist Mekintoš, njegova primarna namena
biće ona za koju nam korisnici kažu, a to je...
Zastani, molim te. Čekaj.
Odgovor je bio: internet. Džoana? - Da.
Stani ispred mene. Hoću da pogledam neke izjave, ali da Džoel ne zna.
Sve su fantastične.
"Ne radi se samo o računaru odličnog dizajna, već i ponosita potvrda
da kompanija iz snova Silikonske doline više nije somnambulizam."
To je reč. Znači "mesečarenje".
Stive? Izvinite. Ako ćemo početi na vreme, moramo da sklonimo sve.
Počećemo na vreme. - Evo, uzmi ovo.
To je sve, društvo! Bina i sala treba da se srede za otvaranje. Volim vas!
Endi, dođi iza scene na minut. - Koji? - Hercfeld.
Forbs ga naziva proizvodom koji će promeniti industriju. - Vidi ovo.
Zašto nikada nismo spavali? - Ne volimo se. Vidi.
Skali. - Vidi šta je rekao.
"Primenio je jednostavnu strategiju koja je pre 15 god. učinila Apple uspešnim,
napravio popularne proizvode i odlične reklame."
Lepo od njega. - Baš. - Stvarno to mislim.
Dž. D. Selindžer je mnogo prisutniji od Džona Skalija.
Nisam bio sarkastičan. Lepo sa njegove strane.
Jesi li razgovarala sa njim? - Ne. - Niste razgovarali od '88.?
Rekla bih ti da jesam. - Nije važno.
Neću da ljudi misle da mogu da me prevare
i onda, nakon 15 godina, sve zaboravljeno.
Šalim se. Šta ti je od jutros?
Hajde da se sklonimo sa scene.
"Jedino što Apple obezbeđuje je vođstvo u bojama." -Ne obaziri se.
Šta Bil Gejts ima protiv mene? - Ne znam.
Obojica ste odlepili. Slušaj me.
On se ispisao iz škole koja je bila bolja od moje.
Ali, on je debil. Reći ću ti i zašto.
Pomiri se sa Lisom. - Znaš šta, Džoana? Granice.
Raspremao si moj stan u jedan ujutru.
Pričaj mi o granicama. - Eto tu. Neka tako ostane.
Ako ti budem rekla realne prognoze,
obećavaš da ih nećeš pomenuti na bini?
Šta misliš pod realnim prognozama?
Šta si mi govorila? - Konzervativne prognoze.
Marketing tim me je lagao? - Ograničili smo ti očekivanja.
Kakve su realne prognoze? - Prodaćemo milion komada u prvih 90 dana.
20.000 narednog meseca. - Jebote! - Da.
Vidiš? Čekaš dovoljno dugo, i... - Šta više, 32% prodaje
odlazi na ljude koji prvi put kupuju kompjuter.
12% čine ljudi koji su koristili neki Windows računar.
Zato je Bil Gejts protiv tebe.
I postaće najbrže prodavan kompjuter u istoriji.
Uspeo si da kompaniju podigneš sa dna,
i nakon otpuštanja 3000 ljudi i ukidanja 70% proizvodnje.
Stivene, gotovo je.
Pobedićeš.
Bilo bi strašno da ne uživaš u trenutku. - Uživam.
Ispravi situciju sa Lisom. - Znaš... - Hajde.
Smeta mi da imam manje privatnosti u odnosu na druge ljude.
Da li se računa činjenica da si multimilijarder? - Ne.
Sve što je Lisa uradila... - Lisa joj je dala blagoslov.
Krisan je prodala kuću i... - Šta je Lisa mogla da učini?
Kako da spreči majku od prodavanja kuće?
Ja sam je kupio za njih dve. - Kako je mogla da je spreči?
Protivljenje bi bio prvi korak u odvraćanju.
Zar ne misliš da malo preteruješ
jer si ljut na devojku od 19 godina što je njena majka prodala kuću?
Mogla je da pokuša. - Kako da zaustavi svoju majku, majku koja...
Podržala je Krisan da proda kuću i to je uradila meni u inat.
Briga me i da je napravila bombu i stavila je u bojler!
Popravićeš situaciju, odmah!
Čudno se ponaša već nekoliko meseci. Navrzla se na mene.
Popravi to. - Šta, koji... - Popravi situaciju, Stive.
Polako. - Popravi situaciju ili dajem otkaz.
Šta kažeš? Daću otkaz i više me nikad nećeš videti. Šta kažeš?
Reci mi šta se dešava sa tobom od jutros.
Šta se dešava sa mnom već 19 godina.
Bila sam svedok, mogu slobodno reći i saučesnik.
Volim te, Stive. Znaš koliko.
Volim što te ne zanima novac koji ljudi zarade već šta stvaraju.
Ali, to ne treba da bude tvoj najveći kvalitet.
Očinstvo treba da postane tvoj najveći kvalitet.
To su bile dve decenije agonije, Stive. A za tebe je to nešto najgore.
U pitanju je mala stvar. Sitnica. Popravi situaciju.
Popravi je odmah ili me možeš kontaktirati na novom poslu,
jer ću raditi gde hoću.
Ja ne mislim da je mala stvar. Ona je znala...
Ne. - Kupio sam kuću za... - Ne. - Kako to misliš?
Ne! Kuća nema veze sa tvojom ljutnjom na Lisu.
Uveravam te da je kuća glavni razlog moje ljutnje.
Jesi li čuo za pojam "iskrivljena stvarnost"?
Da. - U formi "Stivova iskrivljena stvarnost"?
Čuo sam za to, čitao sam. Džoan Bajez mi je otpevala.
Ta "iskrivljena stvarnost" je verovatno tvoja kovanica,
i razlog zbog koga smo ovde. - Znam.
Da sam dobio dolar svaki put
kada bi mi neko rekao da je nemoguće, gde bi mi kraj bio.
I ja to znam. - U čemu je problem?
Moj problem? Sigurno nije kuća. - Džo, ja...
Rekao si da joj nećeš platiti školarinu za Harvard.
Tom detetu. Tom ozbiljnom, poštenom detetu.
Rekla ti je da neću da joj platim školarinu?
Još odavno je trebalo da te zvizne nečim teškim.
Lisa ti je rekla da nisam hteo da joj platim školarinu?
To sam čula od Endi. - Kog? - Hercfelda. - Kako on zna?
Napisao je ček od 25.000 dolara za Harvard, da pokrije semestar.
Zajebavaš me... On je platio školarinu?
Nisi zato tražio da ga vidiš? - Ne, tražio sam ga zbog...
Da li si joj rekao da nećeš da joj plaćaš koledž?
Da, zato što... - Kako si mogao?
Zato što njena majka, koja je i vlasnik kuće...
Hercfeld? Buncao sam! Samo sam... Pričao sam. Misliš li da bih...
Bio sam besan jer je Lisa pokušavala da me iznervira, Džoana.
To joj je bila namera. Ne znam... - Isprepadao si je!
Hercfeld je napisao ček Harvardu...
Da li je ona došla? - Sigurna sam da jeste.
Može li neko da je dovede? - Da.
Hvala ti.
Znaš, baka mi je uvek govorila... - Zabole me.
Srediću da neko dovede Lisu. - Hvala.
Ako vidiš Hercfelda... - Endi je!
Kad smo kod đavoljevog glavnog inženjera... Idi. Uđi!
Odlično izgledaš danas. - Hvala. - Šta kažeš?
Izgleda fantastično. Kao i uvek. Izlazi napolje.
Mislim da znam zašto sam ovde. - Stvarno? - Stive...
Jesi li poslao ček? - Jesam.
Harvard je dobio ček od Endija Hercfelda za Lisu?
Mislim da ne obraćaju pažnju.
Ne verujem da će primetiti da ti nisi poslao ček.
Zamalo. Bila bi velika sramota za mene.
Razumem da... - Danas ću ti poslati novac.
Razumem kako se osećaš. I izvinjavam se.
Ali, dozvoli da ti kažem kako sam razmišljao.
Ne mogu da smislim adekvatnu metodu da opišem tvoj postupak.
Znao sam da ćete se pomiriti. Uvek se pomirite.
U međuvremenu, propustila bi ceo semestar da nije bilo novca.
Da. - I morala bi da objašnjava prijateljima.
Trebale su joj stvari. Trebale su joj čarape.
Šta? - U Kembridžu je hladno. Trebale su joj tople čarape.
Dao si joj čarape? - Dao sam joj novac za čarape.
Ne treba da glumiš njenog staratelja.
Ne možeš da zanemaruješ moje odluke. Da li ti je jasno?
Ne možeš da se ponašaš kao da si joj otac. - Neko je morao!
Jebote, šta si rekao? - Znam je od njene šeste godine.
Takođe, smatram...
Krisan je moja prijateljica, van tebe i mene... Van našeg odnosa.
Sada si porodični savetnik. - Ja sam porodični prijatelj!
Onda verovatno znaš i da Lisa ide kod psihologa.
Da. - Nekoliko godina. - Da. - Bez mog znanja.
To me se ne tiče.
Zadivljen sam time šta smatraš da te se tiče a šta ne.
Lisa ide kod psihologa i zadovoljna je,
i volela bi da joj se ti i Krisen pridružite.
Ti sve to znaš jer si joj preporučio psihologa. - Poznajem tog čoveka.
Ne. Ti si joj predložio da ode kod psihologa.
Znaš šta? To je bilo davno, i ne sećam se tačno...
Rekao si Krisan da Lisa treba da ide kod psihologa.
Stive, preteruješ. Sasvim je norm... Nije...
Razmišljao sam. Kako može da škodi? - Saznaćemo.
Krisan je moja prijateljica.
Koji razlog si naveo? - Misliš...
Koji razlog si naveo Krisan za Lisin odlazak kod psihologa?
Ne sećam se. Pričali smo, i rekao sam...
Otprilike sam ti rekao, da ne može da škodi.
Nisi rekao da Lisi treba jak muški uzor?
Jesam.
Mislim da je čudo što ne pljačka banke sa nekom grupom ludaka.
Nema jednog razloga zbog kog bi trebalo da bude fina. Ali, jeste.
Pomogao sam. Neko je morao.
Poslaću ti novac ovog popodneva.
Pretio si mi, jednom davno. - Molim?
Pre mnogo vremena... Jednom si mi zapretio.
Ljude privlače talentovani ljudi.
Ljudi bez talenta to smatraju pretnjom.
Možda tebi treba psiholog. Ne može da škodi.
Pretio si mi, ali bukvalno. U Flintu, pre premijere Meka.
Popravljao sam sistem i pokušavao da aktiviram snimak zvuka.
Rekao si da, ako ne nađem rešenje, prozvaćeš me pred publikom.
Da li je rekao "zdravo"? - Jeste. - Ne moraš da mi se zahvaljuješ.
Zašto hoćeš da te ljudi ne vole? - Neću.
Ravnodušan sam prema tome da li me vole ili ne.
Obzirom da je nebitno, reći ću ti da si mi se uvek dopadao. - Stvarno?
I ti si se meni uvek dopadao. Šteta.
Rasturi ih. - Hvala.
Ono što je neverovatno, teško shvatljivo ali istinito,
za datu brzinu procesora, PowerPC čip je duplo brži od čipa Pentium II.
Drugim rečima, G3 čip od 266 megaherca
je duplo brži od 266 megaherca Pentijuma II.
Ili... 266 G3 jednak je 500 megaherca.
Znaš li šta je slučajnost, Lisa?
Pogledajte ocene u časopisu Bajt, zlatni standard za...
Napred.
Poslala sam ih u lobi. Našli su je, ona je... - Gde je?
Ne želi da se vrati. - Zašto? - To je sve.
Idem tamo. - Ne možeš. Ne možeš!
Desiće se scena kao u "A Hard Day's Night".
Izvinite. - Zdravo, Džoel. - Endi reče da mogu da dođem.
Koji? - Endi Kaningem.
Ne mogu ovako doveka. Jedno će morati da promeni ime.
Zovi Endi Kaningem "Andrea". - Nije bitno kako ih ja zovem.
Ja znam o kome pričam. Ostali treba da znaju o kome se radi.
Sačekaj trenutak.
Možeš li da je dovedeš, molim te?
Razgovarao sam sa Endi. Hercfeldom.
Trudim se da ne razmišljam o tome.
Ali, želim da razgovaram sa Lisom. - Dobro. Samo...
Ostani normalan. - U redu. Hvala ti.
Zdravo, Stive.
Kako se osećaš? - Dobro, Džoel. Kako si ti?
Ne verujem da bih mogao da radim tvoj posao. Prebrzo se menja.
Drži se, jer će i tvoj posao uskoro početi brzo da se menja.
Ovo je treći put za 14 godina da pišem o tebi. - Šta misliš do sad?
Izvinite. Avi te traži. Našao je novu ajkulu.
Hoćeš sa mnom iza scene na sekund? - Naravno.
Ko je ovaj? - Alan Tjuring.
Sam je izvojevao pobedu u II svetskom ratu i, za bis, izmislio kompjuter.
Neće biti deo kampanje. - Zašto?
Zato što si morao da me pitaš ko je on.
Mogu li da vidim novu ajkulu?
Više mi se sviđa od prošle ajkule. - Ajkula. - Ajkula.
Koliko ajkula ste imali u opticaju? - Nekoliko.
Ovo je 39-a. - Snimamo. - 39 ajkula. - U redu.
Znaš li šta je posebno kod ove ajkule? - Šta?
Pitam te jer izgleda isto kao prethodnih 38.
Hajde da vidimo kako izgleda iz perspektive gledaoca. - Ovo je red 92B.
Ovde je gledalac, a ovako izgleda sa druge strane.
Još nešto. Ona jede Pentium Notebook kao užinu.
Ovo je ta ajkula. Mnogo mi se dopada.
Niko ne uspe iz prvog puta,
ali verovatno sam ovu ajkulu pokazao 15, 20 riba ranije.
Verovatno. - Stavi nju. - Deset minuta.
Izvršio je samoubistvo otrovanom jabukom... Alan Tjuring. - Da.
Treba da postoje statue u obliku tog čoveka.
Svi školarci treba da znaju njegovo ime.
Odgrizena jabuka u duginim bojama... odatle ideja?
Ne, izabrali smo iz liste simpatičnih reči.
Ali zar ne bi bilo sjajno kad bi ta priča bila iza nas?
Stive! Dopala mi se poslednja ajkula. - Jebi se!
Hteo bih da te zamolim za uslugu. - Prijatelju, jednom davno
tražio si mi uslugu pre premijere proizvoda i odbio sam.
Hteo si da odam priznanje... - Čekaj.
Ako hoćeš da priznaš svoju grešku, hoću da pripremim ovog novinara.
Ja sam bio 100% u pravu, a ti si neviđeno pogrešio.
Ali, dugujem ti uslugu. Reci. - Stive...
Sigurno nije priznanje timu Apple II. - Odaj mu priznanje.
Da bude privatno? - Ne. - Je l' ovo zajebancija? - Ne.
Pokušavam da zapamtim da G3 čip od 300 megaherca...
Pomeni samo najbolje. - Stive.
Izvinite me. - Dobro. - Samo sekund.
Rekla je da rađe ne bi. - Kako to misliš?
Sa prijateljima je, i kaže da joj se ne vraća.
Dobro. Reci joj... Odvoji je na stranu.
Ne želim da je osramotim pred drugaricama.
Reci joj da sam upravo istraumirao Endija,
i da joj ovog puta niko neće platiti jebenu...
Dobro. Nemoj to da joj kažeš.
Uradi ono tvoje kad zvučiš staro i mudro
zbog tragične evropske priče o tvom životu.
Znaš da nisam rođena u nekoj udžerici iz 19. veka?
Molim te, reci joj da je važno. - Sve u redu? - Da.
Ovde ima ljudi, čoveče... - Znam. - Uključujući novinara. - Vidim ga.
Voz. - Samo najbolje, one koji će popiti otkaz.
Slušaj. Prošle godine Apple je izgubio milijardu dolara.
Ne znam kako je to moguće.
Pretio vam je bankrot za manje od 90 dana.
Troje računovođa su pokušali da mi objasne situaciju.
Ceo prostor mora da bude aerodinamičan.
Počni sa računovođama. - Počeo sam sa...
Džoel, možeš li da siđeš? Idemo iza bine. - Neka ostane tu.
Započeo sam sa timom Apple II jer to više ne pravimo.
Pomeni samo najbolje momke. - Popij koktel i opusti se.
Nećeš me otkačiti, Stive.
Najbolji momci zaslužuju... - Nema najboljih momaka.
U redu? U timu Apple II nema najboljih.
Oni su igrači B klase, koji obeshrabruju igrače A klase.
Hoću da igrači A klase rade u Apple-u, a ne da odu u Dell.
Oni nisu igrači B klase, i ja to mnogo bolje znam!
Bankrot za manje od 90 dana,
delimično zato što je neko mislio da Njutn nije kutija smeća.
Džoel, hoćeš li da siđeš sa scene... - Ostavi ga. - Pričam ti o...
Napravili ste i pustili u promet malu kutiju smeća dok nisam bio tu.
Ja ti govorim o Apple II, što nije samo glavni deo istorije ove kompanije,
već i glavni deo istorije ličnih kompjutera. - Neko vreme.
Pošto ćeš da degradiraš ove ljude, najmanje što možeš učiniti...
Živeće u najvećim kućama u odnosu na ostale nezaposlene ljude.
Odaj im priznanje. Njima i Apple II. Na ovoj premijeri.
Ovo je nova životinja! - Apple II je izgradio ovo mesto. I tebe.
Zapravo, mene je uništio Apple II i njegov otvoreni sistem
da bi hakeri i kreativci pravili neki radio i gluposti.
Onda je umalo uništio i Apple, kada si uložio sav novac
i napravio neuspeli pokušaj novog proizvoda.
Njutna. - Malu kutiju smeća.
Vi ste izmislili Njutna. Hoćeš da ljudi to znaju?
Ovo je predstavljanje novog proizvoda, ne piknik.
Poslednje što želim da uradim jeste da spojim iMac i...
Jedini uspešni proizvod ove kompanije.
Žao mi je što sam ovako direktan, ali govorim istinu.
Lisa je bio promašaj. Mekintoš takođe.
Ne volim ovako da pričam,
ali dosta mi je da budem Ringo kad znam da sam ja u stvari Džon.
Svi vole Ringa. - Dosta mi je tvog nipodaštavanja!
Misliš da je Džon postao Džon jer je dobio na lutriji, Voze?
Da je prevario nekoga, ili udario Džordža Harisona u glavu?
Bio je Džon jer je on Džon.
Bio je Džon jer je napisao "Ticket to Ride". A ja sam stvorio Apple II.
Ljudi?! Auditorijum treba da se isprazni. - Ne pomerajte se!
Napravio si odličan odbor, koji si spreman da predaš za džabe.
Nemoj mi onda pričati kako si ti izgradio Apple.
Da nije bilo mene, ostao bi najveća čepulja u srednjoj školi.
Ovi ljudi žive od tvojih pohvala, stoga evo ti prilike.
Priznaj da je nešto dobro stvoreno i bez tvog prisustva.
Ne. - Stive... Učini to. Pravedno je.
- Žao mi je, ali ne.
Onda ću se izraziti drugačije.
Smatram da nema čoveka više zaslužnog za napredak
demokratizacije u korišćenju ličnog kompjutera od mene,
ali ti me nikad nisi poštovao. Zašto je tako?
Razmotrio bih mogućnost da je zato što ti mene nikad nisi poštovao.
Šta se ovde dešava? - Ništa. Hvala na izdvojenom vremenu.
Sređeno je. Vratiće se.
Zbog tebe je malo falilo da ova kompanija propadne.
Kome da se obratim za to?
Dozvolio sam ti da zadržiš posao. Izvukao si se.
Znate, kada bi me ljudi pitali u čemu se razlikujemo Stiv Džobs i ja,
rekao bih da Stiv ima velike planove, a ja volim običan posao.
Sada kad me pitaju u čemu se razlikujemo, kažem da je Stiv kreten.
Tvoji izumi su bolji od tebe, brate. - U tome je i poenta, brate.
Obzirom da sada znaš, eto ti u čemu se razlikujemo.
Nije binarno. Možeš biti pristojan i nadaren u isto vreme.
Nije tako mislio. - Da, jeste.
On je temperamentan čovek. - Ne, nije.
Pet minuta pre svake premijere,
svi odu za bar, napiju se i kažu mi šta zaista misle.
Ona će doći u tvoju svlačionicu.
Ja sam ti rekla da ispraviš stvari sa Lisom.
Nisam rekla da treba da izmiriš svaku zavadu.
Poslednji put kad nije izmirena, izgubio sam naslovnicu u Tajmu.
Koliko god se trudio, još uvek ne znam zašto je Den Katki bio ljut na mene.
Nije Katki kriv za naslovnicu Tajma. - Naravno da jeste.
Želiš li da ti dokažem koliko možeš pogrešiti
kada si ubeđen da si u pravu?
Den Katki je rekao Tajmu da sam odbijao...
Sećaš li se naslovne strane? - Tajma? - Da.
Da. - Kako je izgledala?
O čemu pričaš? - Šta je bilo na slici? - Kompjuter. - Ne.
Bila je skulptura u obliku kompjutera. Skulptura.
Tajm bi morao da traži dozvolu nekoliko meseci unapred.
Nije bilo pomena o tebi kao Muškarcu godine. Ništa nije izgubljeno.
Slika mene i Meka...
U šta si još siguran? - Ne znam kako mi je to promaklo.
Poremećena stvarnost. - Ne, ozbiljno. - Ozbiljno.
Ne trudi se da ispadneš u pravu u razgovoru sa Lisom.
Samo priznaj da si pogrešio. - Uđi, dušo.
Nije "duša". - Džone. Uđi. Skloni se sa hodnika.
Ušao sam na sporedni ulaz. Izaći ću tako. Niko me neće videti.
Kako si, Džoana? - Dobro, Džone. Iznenađena što te vidim.
Svi veoma cene izjavu koju si dao za Forbs.
Nisi morao. - Bilo mi je zadovoljstvo.
Ako hoćeš, mogu da te provučem iza bine kad se svetla ugase.
Samo sam došao da mu poželim sreću. - Dobro.
Imate samo par minuta. - Probaj da nađeš... - Da.
Ti si dobar čovek, Džone.
Doneo sam ti poklon. - Njutna.
Ostavi ga u kutiji. Uspećeš da ga prodaš, za razliku od mene.
Da li je sve u redu? - Ne...
Džoana mi je ukazala na neke stvari.
Promaklo mi je nešto tako očigledno, o... Nije bitno.
Vol Strit će čekati da vidi kakav ćeš biti u ulozi generalnog direktora,
ne brini zbog fluktuacije u prvih 12 meseci.
Trgovci će se javljati. Ne moram da te učim.
Na ovaj način mi govoriš da nije trebalo da ukinem Njutna?
Najefikasnija životinja na planeti je kondor.
Najmanje efikasne životinje na planeti su ljudska bića.
Nije trebalo da ga ukineš iz inata. Ružno je. Nemoj to da radiš.
Ali, čovek sa biciklom postaje najefikasnija životinja.
A pravi kompjuter...
Dopadljiv, lagan kompjuter koji nikome ne bode oči,
već se na tvom stolu odlično slaže uz lampu...
Pravi kompjuter će biti bicikl za um.
Da li ti se dopada?
Vraćao sam.
Šta ako bi, umesto u pravim rukama,
mogao se naći u svačijim rukama? Na celom svetu.
Pričali bismo o najvećoj prekretnici od... - Ikada.
Ne znam zašto te je oduvek zanimalo moje usvajanje,
ali rekao si da se nije desilo da su me pogledali i vratili.
Ali, to se desilo.
Govoriš mi da imaš pravi kompjuter. - Zove se Mekintoš.
Par advokata me je usvojio, ali su me vratili posle mesec dana.
Predomislili su se. Onda su me moji roditelji usvojili.
Moja biološka majka je dala uslov da moji budući roditelji
moraju biti obrazovani, bogati i katolici.
Paul i Klara Džobs to nisu bili.
Moja biološka majka nije htela da potpiše papire. - Šta se desilo?
Pravna bitka, koja je trajala neko vreme.
Moja majka kaže da je prve godine odbijala da me voli.
Znaš, u slučaju da su morali da me vrate.
Ne možeš odbijati da voliš nekog, Stive. - Ispostavilo se da možeš.
Šta jednomesečno dete toliko pogreši da ga roditelji vrate?
Ništa. Jednomesečno dete ne može ništa...
Jesi li razmišljao da probaš da nađeš svog biološkog oca?
Upoznao sam ga. Kad smo kod toga, i ti si.
Zove se Mekintoš.
Gospodine Stiv Džobs. - Jandali. Ovo je Džon Skali.
Jandali je vlasnik restorana, a Džon je generalni direktor Pepsija.
Nagovaram ga da pređe u Kupertino, da napravi udubljenje u Univerzumu.
I Vi ste vegetarijanac? - Zezaš me. Ne. Jedem sve.
Možeš da počneš sa Mediteranskom salatom...
Moja sestra ga je pronašla.
Da li on zna? - Ne. Zapravo, hvalio se Moni
da Stiv Džobs često jede u njegovom restoranu.
Ne želiš da... - Ne.
Ne misliš da bi trebalo da pričaš sa njim?
Verovatno bi našao razlog da me tuži. - Stive...
Džone, ako si ovde zbog svoje zaostavštine,
moraćeš da staneš u red iza Voznjaka.
Voznjak će biti dobro. Ja sam otpustio Stiva Džobsa.
Bogatog, obrazovanog, i katolika.
Stive? Vreme je.
Moram da idem.
Jesam li ja ovo učinio? Sjebao sve?
Hajde da pustimo, za sad. Mora da bude na vreme.
Budi naš generalni direktor. - U redu. Može.
Razlog je olovka, Džone.
Molim? - Ukinuo sam Njutna zbog olovke.
Ako držiš olovku, ne možeš ništa da radiš ostalim prstima.
Šta smo sve mogli zajedno.
Bože, šta smo sve mogli.
Ja plaćam tvoju školarinu.
Jesi li blesava? Naravno da ti ja plaćam školarinu.
Sigurno sam pogrešno razumela kad si rekao da je nećeš platiti.
Veoma je ružno što ste prodale kuću.
Trebao joj je novac. - Njoj uvek treba novac.
Treba joj lekar. Ima upalu sinusa. - Ima istu upalu od 1988.
Brinuću o svojoj majci. Žao mi je ako te to ljuti.
Ljuti me, jer si ti dete i nije tvoj posao da vodiš računa o njoj.
Je l' tvoja majka tako umrla?
Društvo, molim vas, pomerite se. Dajte im malo prostora.
Kada tvoja majka bude imala 90 godina i ne bude mogla da se hrani,
onda brini o njoj.
Sada, ima 45 godina, savršenog je zdravlja, a ne može da se prehrani.
Ti treba da se trudiš u školi i uživaš u svojih 19 godina, to je sve.
Ja ću brinuti o tvojoj majci. - Ma, samo napred.
Šta hoćeš od mene? - Tražio si me.
Kupio sam joj kuću od 400.000 dolara. Danas vredi duplo više.
Prodala je za dva magična kamena i činiju supe. - Njena je kuća.
Iskoristila je taj novac za putovanja po Evropi.
Morala je da te moli za taj novac. - Stive... - Ne počinji sa tim.
Tražila si novac od Endija? To je zaista prešlo svaku meru...
Nisam. On je došao kod mene. - Je l' imate neki komentar?
Izvinite. Još 30 sekundi, inače ćeš kasniti.
Troši novac na starudije i onda ih proda po mnogo nižoj ceni.
To radi sa novcem koji je namenjen tebi. - Stive...
Sa 13 godina došla si kod mene sva histerična
i zamolila da živiš sa mnom... - Nisam bila histerična.
Jer se mama drala na tebe svaki dan. - Sa 13 sam te pitala drugi put.
Njen stresni život duhovnog iscelitelja.
Ne verujem da sam rekla da si loš. Ako jesam, žao mi je.
Nešto ti se desilo u školi,
na jednom od glavnih predmeta u prvom semestru, koji svi polažu...
Pročitala sam Tajm. - Molim?
Imam pristup internetu u školi. Pročitala sam stari primerak Tajma,
i pitala mamu par stvari o porodičnoj istoriji. - To je...
Tajm je napisao budalaštine. Nije trebalo da pročitaš.
Dva statističara sa Harvarda
su pokušala da raščlane jednačinu koju si ti smislio
kako bi dokazao da 28% Amerikanaca mogu biti moj otac. - Dušo, ja...
Moja majka možda jeste problematična žena. Ali, šta je tvoj izgovor?
Zato nisam oduševljena tvojom pričom, tata.
Znao si kroz šta prolazim i ništa nisi učinio.
To te čini neviđenom kukavicom.
Čisto da znaš, "misliti" je glagol, pa "drugačije" ispada prilog.
Govoriš ljudima da misle drugačije.
Možeš da pričaš o Bauhaus pokretu,
Braunu i "Prefinjenost je u jednostavnosti",
Izi Mijaki uniformama, pesmama Boba Dilana koliko god hoćeš,
ali ovo čudo liči na mikrotalasnu.
Hej! - Kasnićeš.
Znaš li šta "Lisa" predstavlja? - Molim?
Kompjuter. Lisa. Znaš li šta predstavlja?
Izvini zbog onog što sam rekla za iMac. Ne mislim tako.
Iza mojih leđa, u kancelariji, znaš li šta je predstavljalo?
Lokalno Integrisana Arhitektura Sistema. Imala sam pet godina!
Zašto nisi mogao da slažeš? - Jesam.
Naravno da je dobio ime po tebi.
Lokalno Integrisana Arhitektura Sistema ništa ne znači.
Zašto si sve ove godine govorio suprotno?
Iskreno, ne znam.
Zašto si rekao da nisi moj otac?
Nisam znao za bolje.
Prošlo je 9. Zakasnićeš. - Baš me briga.
Pišeš za Krimson. - Molim?
Apple odeljak unije studenata sa Harvarda
mi kaže da pišeš za Krimson. - Da, malo. Pišem eseje.
Voleo bih da pročitam jedan. - Naravno.
Mislim, sada. Sada bih voleo da pročitam jedan od tvojih eseja.
Ma, daj. Treba da ideš na scenu.
iMac neće biti predstavljen dok mi ne pokažeš jedan esej,
tako da svet čeka na tebe.
Zaista mi je žao, ljudi! - Srećno.
Staviću muziku u tvoj džep. - Šta?
Sto pesama. Hiljadu. 500 pesama.
Negde između 500 i 1000 pesama ćeš imati u džepu,
jer više ne mogu da podnesem da vidim taj vokmen.
Nosiš ciglu koja pušta kasete. Mi nismo divljaci.
Smestiću hiljadu pesama u tvoj džep. - Možeš to da učiniš?
Hoćeš da budeš iza bine? - Hoću.
Pustite svetla za prve redove.
Sećaš li se slike koju si nacrtala na prvobitnom Meku?
Ja se sećam.
Dame i gospodo... Stiv Džobs.
Voz.